Min fortræffelige lille nattergal!


Jeg venter grumme meget af den


Men hendes vilje var fast, som hendes tillid til vorherre


Her er kommet gode klæder at slide for de fire børn!


Hver rose på træet i haven havde sin historie.


den skænkede den gode medicin, den der hjalp for maven.


Du er en net fyr


vinden gik trangt om, når man skulle have spanden med vand over brøndkanten.


jeg tror allerede, han gør det!


Jeg fik tillid til ham og saa bleve vi venner


Nu faae vi at høre!


de kom til bal og højtid hos kongen selv.


råbte han lige med ét.


Husets skytsånd stod ved sengens hovedgærde.


Det er ganske vist!


Se der har i dem


sig ikke, ak, hvor forandret!


Hun foldede barnets hænder.


Der er så dejligt


Det begynder af og til at krille mig under vingerne


men det lille grantræ var så ilter med at vokse.


østerud til verdens ende.


hvorfor blev det hende forundt!


Bygmesteren selv var af ringe Kuld, men af adelig Huld.


Nu skal jeg endogså belemre konens samvittighed


Solen kommer der ikke


jeg blev en krympende orm, med krydderpose og spansk flue.


Og brødrene vendte om igen for at se hvad det var.


Det er nok blanklæder!


Det er nu en del år siden


Engang må det jo være forbi!


Og hun blev ført til graven.


Jeg er saa let


' sagde ildklemmen, og det blev hun.


sagde træet, nu holder mig ingen bånd!


Hvor har du bedrevet mig


Det råbte en lille dreng og klappede i hænderne