Slægt havde hun dog.


Hvorfor fik jeg dette særegne, der gør mig til den lykkeligste?


Den så stilk ved stilk, den så også opad!


vaskekonen måtte holde imod.


Lad ikke mit barn blive en kristen


lyder måske som en utopi


Han var en hosekræmmer og hun en gåsetøs


Nu får vi vel igen vore rettigheder og erstatning for den strenge vinter!


kan du huske, da min fader red på træhesten i din husbonds tid.


Ja, det var dejligt!


og lige foran, ud af tykningen, kom tre dejlige, hvide svaner.


Jeg har feber i kroppen


Skipperen tog sig en dram det kunde varme indvendig


Bløde toner og dejlig sang nåede til hende, men også hyl og skrig


Den stærke duft strømmede fra kirken ud på den åbne plads


Ingen, ikke engang min skygge


Jeg må dø, der er ingen hjælp!


sådant et rusk, og sådan en væde!


I morgen er vi ganske døde


Nysgerrig var hun blevet


Vi knælede på alterets trin, og anastasia stillede sig foran os


Da kom tjenestepigen og ville vende fjerdingen.


Du ser ikke langt, du ser ikke klart


»Du er meget agtværdigere end din Tale!


Nej, der er den rigtignok ikke!


Og Maren kastede sit forklæde over lille Rasmus.


Det originale soundtrack var bedre.


Alt levende derinde har pip!


så var hans måde den eneste rigtige, for han var af familien.


Jeg har lært at holde af de norske!


Læg noget levende ind i det, mennesker, yndige mennesker, helst ulykkelige!


Oh, de kommer til den største glans og herlighed, der kan tænkes!


Jeg veed rigtignok den allerdeiligste!


Trængsel løses ikke med flere vognbaner


Lav en udrykning med det samme


Hvor? hvor? kurrede duerne!