Nu hørtes igen en råben.


Stemmer fugl føniksi paradisets have, under kundskabstræet, stod en rosenhæk


Jeg bliver vist plantet ind i haven!


han gik op i røg og røgelse.


Vandet har i vor tid ganske forunderlige kræfter.


Hele landet kom sammen for at se den store kanon.


vi kom til købstaden og tog ind på gæstgiverstedet.


Kameldriveren kom med sine belæssede kameler og sine sorte slaver


men det kalder man ikke at drikke!


Og så gik ole lukøje og tog paraplyen med


Verdens dejligste rose Eventyr


Den anden skal brændes!


Han sad med en klinket spølkum foran sig.


han blev tonernes mester, hvert land kan nu tænke.


Vægge og loft i den store dansesal var af tykt men klart glas


Og harniskerne raslede og silkekjolerne raslede


indenfor lød salmesang, de bar en kiste ud, som var pyntet med blomster.


Tre af dem gik altså ikke med


Men man blev dog her, suul og mjød er en god ting


Jeg gad vide hvad det var, som forskrækkede ænderne!


Ja når sommeren var ude, så skulle brylluppet stå med tommelise


Da var det, jeg fødte min velsignede dreng, som her sover.


Den kender jeg godt


Det andet Eventyr kjendes endnu ikke, maaskee fordi det er næsten indenlandsk.


Det er rigtignok hårdt!


Taarer havde han ikke, Smerte ikke heller.


Det må være ynkeligt at blive født til en lille fugl


Moder, jeg har været i de varme lande!


Det gjør ikke noget


Ingen kender opfindelsen og så tror de, det er et luftsyn.


Da vinkede feen og råbte så kærligt følg mig!


Her har træet stået!


Da skød svanerne nedad, så hastigt at hun troede at falde


Frøhovedet gav et Qvæk, som om et Barn brister i Graad.


Og så lagde den sig


Selv må hjertet lide og prøve hvad det skal synge ud


Hvad den første lille Muus havde seet og lært paa Reisen.