Min fortræffelige lille nattergal!


Jeg venter grumme meget af den


Men hendes vilje var fast, som hendes tillid til vorherre


Her er kommet gode klæder at slide for de fire børn!


Hver rose på træet i haven havde sin historie.


den skænkede den gode medicin, den der hjalp for maven.


Du er en net fyr


vinden gik trangt om, når man skulle have spanden med vand over brøndkanten.


jeg tror allerede, han gør det!


Jeg fik tillid til ham og saa bleve vi venner


Nu faae vi at høre!


de kom til bal og højtid hos kongen selv.


råbte han lige med ét.


Husets skytsånd stod ved sengens hovedgærde.


Det er ganske vist!


Se der har i dem


sig ikke, ak, hvor forandret!


Hun foldede barnets hænder.


Der er så dejligt


Det begynder af og til at krille mig under vingerne


men det lille grantræ var så ilter med at vokse.


østerud til verdens ende.


hvorfor blev det hende forundt!


Bygmesteren selv var af ringe Kuld, men af adelig Huld.


Nu skal jeg endogså belemre konens samvittighed


Solen kommer der ikke


jeg blev en krympende orm, med krydderpose og spansk flue.


Og brødrene vendte om igen for at se hvad det var.


Det er nok blanklæder!


Det er nu en del år siden


Engang må det jo være forbi!


Og hun blev ført til graven.


Jeg er saa let


' sagde ildklemmen, og det blev hun.


sagde træet, nu holder mig ingen bånd!


Hvor har du bedrevet mig


Det råbte en lille dreng og klappede i hænderne


Men det er ikke min mening, thi det er aldeles galt, aldeles falsk.


Hvad for noget sagde store claus, har jeg ikke slået ham ihjel


Jeg vil høre nattergalen!


Hvad gør du ved barnetbarnet er mit


En barber blev hentet til åreladning.


Om hjertet dit,vil jeg synge tit,flyvende vidt, vidt, vidt


De må ikke tale til mig


de vilde Urter lugtede saa krydrede, jeg nøs, jeg tænkte paa Pølse.


Hvem er den døde? spurgte vi, og svaret var.


Hun talte om sin ungdoms ven, om forlovelsen i skoven


Johanne var alene og tog imod ham, det kunne ikke være heldigere.


Han laae udstrakt død med sin gamle nathue trykket mellem hænderne


Jeg gad vidst hvor langt den strækker sig og hvad der er udenfor


Jeg blev så ræd, jeg blev så levende, som ikke i mange tider!


Hvor hun er styg


Han forstod inderligt godt kammeraterne


Jeg kan lave suppen og det skal jeg


Der var marked i staden.


Det ville træet slet ikke høre.


De kunde vente længe


Og de holdt så overordentlig af mig


Ind i vagten, her er punch


Hun skulle overtage klagers arbejde.


Flammen bævede på hans bryst, bævede i hans hjerte


– nej, endnu er det åndens hjem, drivhuset for den sygnende plante!


sagde den gamle jomfru.


Frøkornet fra denne time vil, gennem åringer, vokse til et blomstrende digterværk


Men derinde er dog folk oppe


Hendes fader var en fattig, brav mand.


Der var engang en lille dreng, der var forkølet.


Der har du slået min bedstemoder ihjel


det var ligesom en Violin!


Hun hytter sig nok


jeg lod det høre min Røst, hvad en Storm har at sige.


Den blev nu vasket og skyllet, den kunne trænge til det.


Men da traf det en lille Flamme, et Fyrtøi.


hans tanker var stemte, ligesom til altergang.


Og så friede han endelig


Det er i grunden en nedrig verden


Er dine tanker endnu til mig? - Ja evig og altid!


sagde moderen, og så fnisede de igen, men det var af forlegenhed.


Ja, det må du forstå!


og gennem luften kom flyvende, sydfra, de to første storke.


En Amme gaaer i Søndagsklæder


Sandheden holdt verden sammen.


Da var det, jeg fødte min velsignede dreng, som her sover


Hvor det klæder hende at række tungen ud


Og hvad sagde den?


Endelig knagede det ene æg efter det andet.


Det var i stuen at disse børn levede og tumlede sig.


Før han blev færdig, gik solen ned


Hvorfor græder du? her er jo så velsignet!


plejes og passes skulle hun og ingen var nærmere til det, end Karen.


Han var også en sommergæk, en digtergæk


Og hun rørte i det samme ved hendes hånd med nælden


Oh, det ville blive et skrækkeligt vejr


stille vandrede vi over fjeldet.


mangen nat stod jeg op og så om fløjen drejede sig.


de ældre folk kom besindige bag efter.


Skal jeg nu sige Dem Anretningerne, de vare meget godt satte sammen!


de gik langs stakittet, den unge frue så ud over det.


nogle bleve saadanne eenlige, gamle Karle, med egne Tanker og egne Vaner.


Det var en kulde og en sne, men i teatret skulle moster.


Ikke sandt, du gamle grantræ?


Det er nogle dejlige tynde ben i har


en gammel kvægvogter boede på gården, det var det hele mandskab.


Hvem har jeg den ære at tale med spurgte den lærde


Jeg får nok flere koner og børn end du


Ord kan ikke udsige det.


de er de dejligste ællinger jeg har set!


Men som man dog kan le af!


Alt på sin rette plads


Det var her engang.


Min by er ligesom en flaske


Hver af de vise mænd fra Østerland!


– Det er ligesom om jeg havde set det ansigt før!


De skal altid afsted, ud af landet, naar det her begynder at fryse


sagde den gamle mand.


Men noget alt for lidt


Storken tager uden vrag den første, han ser.


Vi gjorde det, og hun skrev


Men johannes var konge over hele riget


Nu går jeg lige op i solen


Men den lille blå blomst ved vandet, den skulle også med


Huset har hun ladet os beholde til arvepart!


i én time kan man leve et helt menneskeliv!


Ja, den ved jeg ikke, sagde han, og ingen ved den


han er en kongesøn!


Sneemanden eventyret eventyr af hans christian andersen h


Jeg har haft så frygtelig mange kærester!


den tænkte ikke på mig.


ham vil vi ikke tåle!


Her er ingen der kan det uden loppen!


Ja, roserne dernede i vandet ville jeg også kysse


Ikke stødte den mod noget klippestykke, ikke blev den slugt af nogen haj


Det har studenten skrevet!


men nu har han vist glemt dig for prinsessen!


det var sneen, hun mente, men hun kunne jo ikke forklare det tydeligere.


Men, leve er ikke nok


Vær så god, hr


jeg hørte så tit om den smukke, sælsomme skik.


Han kan klinkes endnu


Der er ild og is indeni mig og luften er så tung


Jeg er nær ved at sejle!


Kan du huske den døde mand, de onde mennesker ville gøre fortræd


det tænkte slet ikke på, hvor mange øjne, der søgte det.


Ja, hvor var gutterne.


De mene paa den maade


Skønjomfru stod i ægtestands glorie


jeg tror han får gode kræfter, han slår sig nok igennem!


De må ikke tale til mig!


Nu hørtes igen en råben.


Stemmer fugl føniksi paradisets have, under kundskabstræet, stod en rosenhæk


Jeg bliver vist plantet ind i haven!


han gik op i røg og røgelse.


Vandet har i vor tid ganske forunderlige kræfter.


Hele landet kom sammen for at se den store kanon.


vi kom til købstaden og tog ind på gæstgiverstedet.


Kameldriveren kom med sine belæssede kameler og sine sorte slaver


men det kalder man ikke at drikke!


Og så gik ole lukøje og tog paraplyen med


Verdens dejligste rose Eventyr


Den anden skal brændes!


Han sad med en klinket spølkum foran sig.


han blev tonernes mester, hvert land kan nu tænke.


Vægge og loft i den store dansesal var af tykt men klart glas


Og harniskerne raslede og silkekjolerne raslede


indenfor lød salmesang, de bar en kiste ud, som var pyntet med blomster.


Tre af dem gik altså ikke med


Men man blev dog her, suul og mjød er en god ting


Jeg gad vide hvad det var, som forskrækkede ænderne!


Ja når sommeren var ude, så skulle brylluppet stå med tommelise


Da var det, jeg fødte min velsignede dreng, som her sover.


Den kender jeg godt


Det andet Eventyr kjendes endnu ikke, maaskee fordi det er næsten indenlandsk.


Det er rigtignok hårdt!


Taarer havde han ikke, Smerte ikke heller.


Det må være ynkeligt at blive født til en lille fugl


Moder, jeg har været i de varme lande!


Det gjør ikke noget


Ingen kender opfindelsen og så tror de, det er et luftsyn.


Da vinkede feen og råbte så kærligt følg mig!


Her har træet stået!


Da skød svanerne nedad, så hastigt at hun troede at falde


Frøhovedet gav et Qvæk, som om et Barn brister i Graad.


Og så lagde den sig


Selv må hjertet lide og prøve hvad det skal synge ud


Hvad den første lille Muus havde seet og lært paa Reisen.


Det er en dejlig alder


sagde uglefader, det er ikke noget for børnene!


jeg kan ikke taale at være i Spænding!


Jeg vil dele mig imellem dem


Er man en digter, saa kan man koge suppe paa en pølsepind


Her hviler en frøken af god familie.


Han går stærkere til end vinden, han bringer aldrig tilbage hvad han tog


Jeg er blevet så meget legeme, jeg har ordentlig fået kød og klæder


Hun gav et forfærdeligt skrig, da hun saae mig saa nær


Men hvor er portnøglen!


Den uhyre slange, som omspændte jorden i havdybet, rystede i krampetrækninger


Og den gamle mand, som fortalte alt dette, rystede vemodig med hovedet


Gør fornuftige spørgsmål når i spørger, sagde moderen


det er nok med betydning, den er lagt her.


Jeg sover og drømmer


Skønt op i de tres, det er også en dejlig alder, så velsignet


Men dog takker vi vor gud for den


Før dag stod han op, kyssede os alle til afsked og drog bort


De bad ham blive.


»Det er en Feiltagelse!


Lad os blive ved at være interessante for os selv


Det har jeg ikke, sagde svinehyrden, der sad på grøften, lo og sang.


De, som en lærd mand, ved vistnok hvor underlig naturen er


Den var kommet hjem til sit land, den fik velkomsthilsen


Du er nok ikke klarhovedet!


således mødtes første gang vi to, Aphtanides og jeg.


Lad mig se det æg, der ikke vil revne!


Nu kom den hellige Julefest.


Hør de søde små fugle deroppe!


Molly var slet ikke i hans Tanke.


Hvad har du der spurgte bondemanden


og så fløj mutter.


Og dog er Glænøs dage talte.


Den unge kunstner var i disse dage - død


Men hvad er dog det for noget


Hvor hvor kurrede duerne


Og hun holdt sig op til plankeværket


Gik med bulet hat, bar hals og lange, løse hår.


Enten ser jeg fata morgana, som man kalder det, eller jeg er fuld


Vinhandlerne skal holde så meget af kometår.


Nu er bedstemoder død


Det er ikke rimeligt andet


Hun var en dejlig udvokset pige.


her er min hånd!


Hvad stødte, hvad sprang, hvad greb i skuden den dreiede sig om


Nu holdt kareten stille.


sagde dronningen, et, som er dybsindigt og belærende!


De mørke, alvorlige bjerge lå alle med sne.


Du har fundet i jorden det bedste, du kunne finde


Det kender jeg ikke i din tro og dine gerninger.


sagde madammen, og det svedne tager jeg fra dig med et lille kys.


Som et vildt dyr fór en op af søvne, udstødende et fælt skrig.


Tror du ikke, at han kommer nu!


Året efter stod Rasmus til konfirmation.


Vægge og gulv, der var af porcelæn, skinnede ved mange tusinde guldlamper


Natlampen brændte henne på bordet, og hendes fader og moder sov


Ensomt var der ved stranden, men hun følte det ikke


Højere og højere fløj ørnene op ad


Nu har jeg lidt nok for de røde sko!


det er ikke meget.


Nu får vi vejrskifte


Hvorledes får vi dig med vi har hverken skib eller båd


Jeg har så meget jeg kan spilde af det!


De ser at det er en følelse, det er ikke stolthed


Det kan gerne være!


Deres Kongelige Højhed må være betydelig i bedring!


Nu tør jeg tale


sorte, vælige Heste vrinskede i Stalden.


Det er altre, der er rejst for dig


ingen søgte derfor til skrædderens hus, uden Johanne, træskomandens datter.


sagde en af konfirmanderne, og lagde sig ned og hørte efter.


Dokumentationen er gyldig i tre måneder fra udstedelsen.


Han lod mig løbe paa sin Haand og Arm, heelt op i Ærmet.


vil De med? Jeg gad nok have en rejsekammerat!


venligt og godt så der ud og stuegulvet var blankt som et spækbræt.


Det er den dumme fantasi


Stemmer sommerfuglensommerfuglen ville have sig en kæreste


han måtte ikke høre den tale.


Jo, nattergalen gjorde rigtignok lykke


Hede luftbølger gik gennem kornet, der mere og mere gulnede


'Husmoderens pligter' er det bedste stykke.


Vi bringer det videst


Nu gik der igjen et halvt aars tid


Venusbjerget skinnede nøgent graaligt frem i Dalen.


Det fik han fordi han beholdt reden


den kunne have stået længere, skulle ikke huset have været bygget om.


Ærens tornevej eventyret eventyr af hans christian andersen h


Dybt inde i italien var han, mellem florens og rom


han mærkede ikke mere til kulden rundt om.


og ingensteds er dunene så bløde


- dog Hovedet bøiede sig træt, Lemmerne trængte til Hvile, - hun sov.


Den gamle kirkeklokke eventyret eventyr af hans christian andersen h


Gå efter det, måske kan du kende dit barns


han knebrede og storkemor knebrede.


stormen tog voldsomt til.


Det allerbedste for dig


Det troede han dengang


Det var en stor bedrøvelse!


Nå, hvor han spilede øjnene op


sagde hun, det tænkte jeg nok!


Kan du finde det ud?


For hende gik det i opfyldelse


Jeg kan ikke holde det ud


Tak du gud for ham


sagde moderen, jeg troede, du havde været i Paradisets have.


Nu var det springet om at gøre.


jeg gav det livligere, det mundtlige foredrag har friskere ordlyd end det skrevne.


hvor den ser simpel ud!


Kom du med, min gamle ven!


Hvor han skyndte sig


Ja, nu vil jeg bede dig at lade være


Og Gerda kyssede hans kinder, og de blev blomstrende.


Han havde en lille ransel på ryggen!


Så var de i landet hvor kongedatteren regerede når hun var hjemme.


jeg ville ønske, hun kunne gøre den om igen!


Nu gik der en lang tid


Saa lang og døsende tom var tiden


Det er nogle raske drenge, hun har!


Der var altid haarde Ord i Barnemunde mod hende.


Herregud, det har jeg i mange tider ikke tænkt på


Men margrethe svarede slet ikke


Hold på dig selv, hold fast på Gud


da sagde også kragen farvel, og det var den tungeste afsked.


Således gik det mig også med anastasia


musik, musik, den store kinesiske tromme!


Mange år er gået siden.


han lurede, ved du, og var netop kommet idet der læstes overskriften.


Ved din tunge hænger deres liv


Og hun spurgte os


og hun spurgte os.


Slamkisten er et lyst pragtgemak mod mosekonens bryggeri


Du kan jo ikke tale


det var for flasken, som om den levede det om igen!


Og hun gik om broen, hvor drengen stod, og trådte op på land


de tre Reise-Muus stode i Række og alene.


Det knager nok i jer, i små


Tepotten eventyret eventyr af hans christian andersen h


Og saa blev Prindsen ansat, som keiserlig Svinedreng.


Der hænger så mange billeder


Først mig selv, så kunsten!


Og så fløj de, for der kom mennesker i stuen


Så snart købmandssønnen igen med sin kuffert kom ned i skoven, tænkte han


Da rejste sig en storm.


Den skulde være deres vandrestav


Bonden løftede låget lidt og kiggede ind under det


Og den lille jødepige blev taget ud af de kristnes skole


Ja så gå, men bliv ikke borte!


Alt bør man kende!


Jeg er genert, så let man en kan krænke


sagde troldgubben og så klinkede han med øjnene.


Den så også på den unge styrmand, der sad ved siden af hende


Deres kongelige højhed må være betydelig i bedring


Rige folk tænker nu ikke så vidt om!


En lang, hvid kjortel hang løst og let omkring hendes smukke lemmer


Ja knirke gjorde de!


Mit hjertes blomst har jeg med, saaledes har det løst sig


« sagde han til Storkemoder.


Ja, men koen byttede jeg igen bort for et får


Det var en svær suppe


Det var papegøjen fra fugleskydningen i præstø


Og det er jo også meget godt!


han måtte le og hun fik sin vilje.


det snurrer og surrer!


Nu kan du have det saa godt


Da blinkede Storkefader med Øinene.


og slottet svarer igen med kanoner.


Stormene kommer, skyerne løfter sig, ryster svanedun.


Det var rigtignok en have for en prinsesseher kan du se


Men drengene blev ved at synge, og de pegede fingre af storkene


Nu kom Paradisets fe.


Nå, hvem er hun, morlille? Vil hun også ind her!


Nej, jeg kan ikke tænke det, skønt du siger det


Jeg kan myrde det om jeg vil, og dig med, Gianina!


Hun bliver en god husmoder!


Det var guld, hjertets guld i det velsignede kys.


Han trådte hen mod kongeskikkelsen og spurgte


Her skal du se en lille mus


Ja vil du give mig den prægtige guldsabel!


Hvad gæld er her at snakke om!


høje tårne knejsede på kongeborgen, og lysene skinnede langt ud igennem vinduerne.


Tag dig i agt for spanden, den kvaser dig.


Her er ikke mere syn af gammel tid.


Den og dens slægt mægter aldrig meer at hæve sig


Så gik det på fangst!


Jeg har strengt opfyldt alle bud


Nissen hos spækhøkeren eventyret eventyr af hans christian andersen h


De bliver dårlig ved det


Det er et dejligt barn


Da jog dyret af sted med ham, af sted gennem den åbne forsal


sangen bar den ikke ud over landene og ind i menneskenes hjerter.


som de, vor barndoms uskyld hvilte på!


Jeg må for min fader!


Christine kom hjem på heden og Ib blev i det lille skovhus.


Dette vil være nok, som indledning


Han kan klinkes endnu!


Naa, der blev en Fornøielse!


Derud kom velstående familier fra byen og drak deres aftente.


og de andre børn jublede med.


Og trolden, som intet navn havde, så igennem forstørrelsesglasset


De så ud, som om alle nationers flag vajede i luften


Nej, i stykker fryser de ikke


Lampen var gaaet ud, han mærkede det ikke


- Nu kender du min dømmekraft!


frit kan jeg selv lave alle mine stykker sammen.


Det gætter han ikke


Plankeværket mellem gårdene blæste ned så det gav et stærkt rabalder


Og vi gentog vort ja


De ved det ikke


– I er her dog vel alle sammen!


En dag kom en stor pakke til kejseren, udenpå stod skrevet.


Konen tænkte ikke på hvor meget hun gemte


Nu går vi på rejse!


– der var rigtig nok velsignet ovre i det gamle hus.


Guld på munden, guld i grunden, guld deroppe i morgenstunden!


Holder al denne verdens dejlighed op, når du dør?


Bliv ved lille nattergal!


Der stod hun nu og græd, svinedrengen skjændte og regnen skyllede ned


med de lukkede øjne!


Det hele her er bitte småt,en vrange har hver side


– Se storkene komme i flokke og gå i afstand efter ploven.


Det havde man aldrig forud tænkt sig.


hjemmet er bedst, selv i kælderen!


ser De ikke, at jeg er tøjret!


Det var Østenvinden, han var klædt som en kineser.


Slægtninge og tyende stode om ham


På slottet var der ordentligt pudset op!


Jo gærdestavene de vidste rigtig nok god besked med deressnip snap snurrebasselurre


Der lugter så yndigt deroppe!


da de var allerflest, blev et par af dem kede af farten.


Så skulle kunstfuglen synge alene.


Jeg er gammel hedning, romerne og grækerne kaldte mig drømmeguden


Lad først de tolv komme vel ind


Det gjorde godt at komme i land.


Hun veed jo ikke, hvad hun gjør


Der laae de nu og vendte opad!


Men han må ikke komme mig for nær


for Ib var der i nødden kun den sorte muld.


Jeg håber, du falder i havet!


Det kan jeg godt lide!


Ja det var da poetnaturen, der fik mig over i det lille dyr


Der skal vi ind igennem!


Det er en slem ting med din moder


Hør, hvor kneveren går på dem!


Du er foræret bort!


Hun har villet varme sig


Gulvtæppet var tykt og blødt, som et mos.


Før dag stod han op, kyssede os alle til afsked og drog bort.


Og hun gav hende sit smukke hår og fik den gamles snehvide igen.


Og så døde han, det var også noget


Næste dag fik han støvler at gå med, og klæder som var pæne


Der var ikke et menneske at se på gaden.


jeg skal synge om ondt og godt, der rundt om dig holdes skjult!


Det var rigtige prinser


Og så var hun den gamle kone igen


Den Rose og den Nattergal skulde Prindsessen have.


Slægt havde hun dog.


Hvorfor fik jeg dette særegne, der gør mig til den lykkeligste?


Den så stilk ved stilk, den så også opad!


vaskekonen måtte holde imod.


Lad ikke mit barn blive en kristen


lyder måske som en utopi


Han var en hosekræmmer og hun en gåsetøs


Nu får vi vel igen vore rettigheder og erstatning for den strenge vinter!


kan du huske, da min fader red på træhesten i din husbonds tid.


Ja, det var dejligt!


og lige foran, ud af tykningen, kom tre dejlige, hvide svaner.


Jeg har feber i kroppen


Skipperen tog sig en dram det kunde varme indvendig


Bløde toner og dejlig sang nåede til hende, men også hyl og skrig


Den stærke duft strømmede fra kirken ud på den åbne plads


Ingen, ikke engang min skygge


Jeg må dø, der er ingen hjælp!


sådant et rusk, og sådan en væde!


I morgen er vi ganske døde


Nysgerrig var hun blevet


Vi knælede på alterets trin, og anastasia stillede sig foran os


Da kom tjenestepigen og ville vende fjerdingen.


Du ser ikke langt, du ser ikke klart


»Du er meget agtværdigere end din Tale!


Nej, der er den rigtignok ikke!


Og Maren kastede sit forklæde over lille Rasmus.


Det originale soundtrack var bedre.


Alt levende derinde har pip!


så var hans måde den eneste rigtige, for han var af familien.


Jeg har lært at holde af de norske!


Læg noget levende ind i det, mennesker, yndige mennesker, helst ulykkelige!


Oh, de kommer til den største glans og herlighed, der kan tænkes!


Jeg veed rigtignok den allerdeiligste!


Trængsel løses ikke med flere vognbaner


Lav en udrykning med det samme


Hvor? hvor? kurrede duerne!


Bogen må derfor kopieres, distribueres, redigeres, beskæres og bygges videre på


og lige var de ved at sige helt ud ordet.


Haven var omkranset af et højt rækværk.


Slut med at klemme citronen.


hvad var det? Hun stak sig.


Men den lighed kunde hr. Olsen ikke se.


sagde hofhunden og så snøftede han igen til den.


Vi behøver den ikke!


Oh giv mig den igen!


Blomsten troede, at den med et var kommet lige ind i sommeren.


Nu går lyset op for dem!


derfor får du en række opgaver som du kan bruge


Den blinde datter var hans trøst og glæde.


- En smuk tjenestepige hentede just vand, hun gav Knud en læskedrik.


Han synes ikke, at nybyggeri er så hyggeligt som gamle huse er.


Og han hørte efter med spids mund og lange øren.


- så skal jeg gøre noget for dig!


sagde hun, hvor det bedrøver mig!


Blæs på mig, at jeg kan komme mig igen!


I grunden var det rigtigere af os at holde får, end holde ko.


Jeg hader blegselleri


sagde han, og tårerne strømmede.


svarede rotterne og gik ind til deres.


Jorden er dejlig i sin søndagskjole!


hun har dog troet paa, hvad Doctoren sagde, som Du fortalte mig.


og vi gentog vort ja!


Æblet skar de over og fik hver et Stykke.


Nogle landmænd har en eller flere vindmøller på deres grund.


Det er ligeså nemt at kopiere beskyttet som frigivet materiale.


Ingen, ikke engang min skygge!


og talte så langt og så længe


Den niende gang blev bolden borte og kom ikke mere igen.


jeg var så glad!


Og så slog han på kobberkedlen og beviste sin høje byrd.


Hvad man kan hitte på!


Jeg går på akademiet, lærer at tegne, kaldes arkitekt


Ingen så det uden Sommeren og hans kraftige viv.


den rige enke henne i kælderen har sagt mig varme ord.


jeg har feber i kroppen!


Voltaire, viddets satyr, synger om La pucelle.


Vil I puttes i posen!


Det er nok tid at gå til sengs.


det var saagodtsom om vi fik to Maaltider.


Det gamle stolebetræk henne i krogen revnede ved at se på det!


mig kan du tro!


landet selv blev mere og mere fladt med mark og eng.


vi veed hvem der skal have Grød og Karbonade!


ikke stødte den mod noget klippestykke, ikke blev den slugt af nogen haj.


- ja, Menneskene kunne sukke, som Vinden kan det i Siv og Rør.


– Moppen var død i denne morgen og begravet her i gården.


Tænk i forhold til den undervisning du har lyst til at gennemføre


jeg var en velkommen Gjest.


»Lad os saa høre den Tredie!


vin og gammelt øl skummede i glas og krus, og livhundene åd med.


eller var det måske for lavt for ham!


din stille klosterby har fået udkig mellem de mosgroede træer.


jeg vil dø, så kommer jeg til Jesus og Madonna!


hold fast ved mig!


det er jo komedie, og den skal man fornøje sig over.


Med et varmere klima er det realistisk at følge drømmen om at blive vinbonde.


Hvad godt jeg har gjort, kan de andre fortælle!


Nu førte hun Gerda ud i blomsterhaven.


sagde han, men så måtte han passe sine ting og glemte fuglen.


og af sted var han.


Fra denne mærkelige skoledag husker jeg endnu en ting.


det var en god bog.


det var høit oppe i Norden.


Hun kalder mig et begreb!


husk paa, jeg giver Eder Kost og Løn!


Nej, i går var det!


' - og så var de brændt ud.


Det er ikke lovligt at kopiere viden i vores undervisning.


Hun går til sin lille søster!


hvorfra er Du dog kommet i mit Huus!


Så gnid øjnene og læs videre, den er god nok.


Men den lille blå blomst ved vandet, den skulle også med!


Sværdet var spændt om Laaret og ikke om Lænden.


Den stod på det dækkede bord, den blev løftet af den fineste hånd.


da fornam hun en Dag et Suk.


Nu forstod han tydeligt hvad konen havde ment.


Og fødderne vaklede under vaskekonen.


Intet i verden kunne dog lignes ved røde sko!


Des hurtigere er krigen forbi!


vi bliver i køknet.


- dog hun lignede slet ikke Molly.


sagde hørren, man må prøve noget, så ved man noget!


Børnene forstod ikke straks hvad hun sagde.


her skal du se en lille mus!


De går igen, hver en eneste!


og så var hun den gamle kone igen.


Underligt suser den ned i Skorstenen og ind i Kaminen.


her er det dog større end en påfugl!


Oprindeligt skulle jeg have været pilot.


Derpå henvendte de sig til sælhunden, der just dukkede ned.


Aldrig finder jeg hvad jeg søger!


Det er kommet over mig eller i mig.


Gider du lave popcorn mens jeg vasker tæer


sagde Maren, han har det evige liv i Himmeriges rige!


Det angår jo mig!


Og så var de, som hjemme.


Har du flere?


tænkte træet, var det dog aften!


'Og deres børn igen, de har fået små!


Jeg kan kun sige folk sandhed!


Nu kan hun da få den og hun skal få den


Og så gik han ja, så gik han ned igen til spækhøkeren


jeg følger ganske med tiden, det må man.


Herren skal redde ham paa en ond Dag!


Søndag skal vi til Spentrup


Jeg tror min skygge er det eneste levende, man ser derovre!


De sejlede til Løgstør


de bliver jo deraf meget dejligere.


men De er meget velkommen!


– og der er ingen åmand dernede, for der er ingen åmand!


levende følte og fornam han det endnu.


Men for at vores ambitioner skal kunne opfyldes, skal vi koncentrere os.


og nu er jeg professor.


Jeg har været ud i ægteskab med statholderen Gyldenløve, kongens halvbroder.


En jomfruelig renhed og en forfriskende duft var i de fine blade!


Er der nogle initiativer i gang med at udvide sætningerne, der er tilgængelige?


jo, det er et kalkunæg!


sagde den gamle, man kunne tro at I var ikke rigtig gennembagte!


sandet skinner igennem den tynde rug- og bygager.


Esbjerg ligger ud til havet


Det går dem ikke godt!


Nu tager vi afsted til Nibe


Påstanden fremkommer i øvrigt efter opsigelsen er udleveret.


men hun havde nu skaffet ham derop.


Endelig kom de til Højby


sagde moster, og det glemmer jeg aldrig hr.


hvor sprudede den, hvor brændte den!


« sagde den anden Muus.


Der var ingen beværtning, kun fri drikkevarer, hele dammen, om de kunne.


Det er ikke at vrage.


Hvorfor er du så træls?


Vænø bier efter Glænø, blev der sagt, og det blev sagn og vished.


for den, som ung mon være


Politimænd er oftest høje og uniformerede.


Bellissima var med og ikke klædt på.


Og hvad besked bragte fader Giuseppe.


den så også på den unge styrmand, der sad ved siden af hende.


Jeg har en fornemmelse deraf.


De var de dejligste, mørke søer, og tankerne svømmede der som havfruer.


Og han tænkte og tænkte fornuftigt, og så sukkede han


hans Ved blussede op, blussede høiest.


En af de mindste fór hen og rev guldstjernen af.


Men vi har en litteratur!


sagde en af kvinderne.


Men vigtigst af alt


Hvad det må være for en mand, der har så vís en skygge!


jublede det og bredte sine grene vidt ud.


Jeg har ikke set dem skønnere i kejserens stalde!


Og hendes ansigt strålede af lyksalighed.


Vi er alle Vorherres børn, siger præsten.


Her hviler en meget gerrig madam.


De havde aldrig været i Hobro


Når gulvet er støvsuget, kan du vaske det.


det hele er noget!


hun var så dejlig, at købmandssønnen måtte kysse hende.


Men nu kom den tunge tid.


Hvis køerne ikke får mad nok, bliver det svært at producere nok ost.


Danske gymnasieelevers studierejser til Prag blev berygtede.


sagde elverkongen og så kaldte han den yngste af sine døtre frem.


Og Anthon sagde ogsaa Farvel.


sagde Østenvinden, vil du derhen, ja så flyv du med mig i morgen!


sagde Have-Ole, jeg har den endnu ikke rigtig inde.


Folk kom frem i vinduerne.


sagde en lille mus i det samme og smuttede frem.


jeg kan ikke tænke mig noget kønnere.


Det er udenlandsk skaberi!


»Jeg har noget ganske Forfærdeligt at fortælle Dig!


Han blinkede nok noget, men han græd ikke.


I skal danse alle tre.


« sagde Storkefader, og det gjorde han.


Men årets dronning blev mere og mere stille, mere bleg.


De var ikke elverpiger, de var menneskebørn.


du kan altid tage bussen


Nu skal vi til Odder


Jeg nyder godt af mine rundhåndede venner, og de af mig.


den første strømpe bandt.


jeg vidste nok, at jeg kom til ære.


Hun medbragte fint brød, frugt og en flaske sød saft.


Er det en høj? spurgte den mindste af drengene og pegede på elverhøj.


Gudfaders øjne lyste derved, de strålede af glæde.


Jeg vil flyve hen til dem, de kongelige fugle!


Det er helt vindstille, så strømmen er ekstra dyr.


Unger havde de, og enhvers unge var, naturligvis, den kønneste og den klogeste.


Hør mig ikke, hvor jeg beder imod din vilje, som er den bedste!


Gårdhanen lægger aldrig æg og jeg gider ikke!


De troede da også at være nattergale.


nej, brødrene det er stads-karle!


en Taare trillede, klang og lyste.


hvor Du har bedrøvet din Moder!


Hvis et skib er utæt, er der fare for, at det synker.


han sover altid med briller.


Det står enhver frit for at lave deres egne materialer


men har jeg gjort galt, så har jeg jo min straf.


»Nei,« sagde Musen, »den Kraft er kun i Musekongens Hale!


de døde er bedre end vi alle, og så kommer de ikke.


Man skal vise mådehold, når man drikker hård spiritus


Du må tage dem, du skal tage dem!


da var jeg enogtyve år!


Har du været i Græsted


Nu tager vi afsted til Nexø


Det er en dokumentarisk personskildring, du har fremført.


Alle ombord blev frelst.


Alt er udsolgt, se nu til at I morer eder!


og nu er der kommet noget ud af det!


Da bød han at der skulle bringes kostelige tæpper.


Enhver ting har sit favnemål!


jeg fornemmer strålen varme ind i min sjæl!


Det er en underlig gammel by, som klippet ud af en billedkrønike.


Ja, så kan jeg være stolt!


De betingelser der følger med disse materialer kan bruges i undervisningen


I gamle dage var han en smuk dreng, men nu er det forbi!


lærkerne sang – det var dejligt forår.


Så blev papiret samlet i bundt og lagt på hylde.


Jeg giver ingen ting!


Glæd dig for om lidt kommer vi til Karup


Og det gjorde de.


Altid var han i godt humør og sagde.


Nå, hvor han spilede øjnene op!


han var saa glad ved mig.


Jeg er ikke super glad for lakrids.


Dem kender du jo nok af din bibelhistorie!


Det er langt ude i verden, på den anden side grøften!


de blev ristede af solen og våde til skindet af regnvejret.


Hvis jeg drikker for meget i aften, skal jeg op og tisse i nat.


når man trykkede den på maven.


kan du hjælpe mig med at betale


han drømte, at han drog ud i verden og fandt de vises sten.


- Søster Ide blev en Bondes Viv!


Så langt vil jeg dog prøve at nå!


De græd alle sammen.


« tænkte Inger, »pillet Nykkerne ud af mig, om jeg havde Nogen.


Åbne medier er anvendelige for vores undervisning.


Naturen er dog yndig!


Columbus over havet foer,og jorden den blev dobbelt stor


ja du skulle gøre gavn!


og hvor det futtede.


Der findes både sød og salt lakrids.


Og så blev han svend og ranslen snøret.


Lad mig slet ikke være!


Har du været i Galten


Hvad kan det hjælpe!


Dermed er den verden direktøren forestiller sig, faktisk meget tæt på os nu.


Den store søslange er det, omtalt længst forud i sange og sagn.


Her dykker vi ned i en række paragraffer, der har betydning for vores arbejde


Og den lille så den lysende ildkugle med den strålende hale.


Men sådan er nu verden!


Har du ikke hørt hvad trommen går om over hele landet!


Jeg skal bruge hele dagen i Ry


Alt dette sagde tepotten i dens frejdige ungdomstid.


jo, det vil godt forslå!


Det var en lang snak, men nu ved I det!


men da hun havde gaaet et lille Stykke, saa blev hun staaende.


ægtestand, der søges og stævnemøder, som man indlader og ikke indlader sig på!


de mægtige Egetræer gave samme Omrids til det Hele som i Barndomstid.


det gør du ikke, Rasmus!


jeg har megen fornøjelse af at drille lænkehunden.


Sæt telefonen på lydløs, når du er sammen med andre


Hjælp mig dog lige lidt!


Når kommer våren det varer så længe


det sneede og det begyndte at blive mørk aften.


sagde han, og vendte sig mod gadestimlen.


Så han har talt til dig, barn!


Vor sang skal komme, som en vind


Det var et lille barn fra balletten, der også trængte til mad.


hun forstår at lirke, at få sin vilje.


mit Hjertes Blomst har jeg med, saaledes har det løst sig.


og så slog han med hånden på sålerne.


sagde den lille havfisk.


sagde manden, jeg er prins Karneval og rejser under navnet Februarius!


jeg smækkede låget til og satte mig selv ovenpå kassen.


derinde var sang og dans.


den lå hvor den lå og blev liggende.


Nu tager vi afsted til Nakskov


Jeg havde ikke ham mistænkt for at ville finde medfølelse hos mig.


jeg havde før aldrig set den og aldrig troet på den.


de trippede i kålhaven.


sagde den lille Gerda.


Og så havde den just ædelstenen.


Flyet havde flere motorer.


Mellem biblens blade lå det gemt.


sagde han, som fortalte, men lad os spørge hyldemor!


Nej det har du nok ikke!


« sagde den gamle Musekonge, »kommer nu ikke Anretningen?«


Det er dog altid at have noget forud for andre!


hun kunde blive, sagde han, en drabelig Skjoldmø, der slog sin Kæmpe!


Jeg har kysset dem til live!


Der var en tung, kvalm luft derinde, intet lys tændt.


Himlen er allevegne, hvad behøver jeg mere!


Hør hvor det tromme-romme-rommer paa Skræpperne, sagde Sneglefader.


I appen vælges herefter menu øverst til venstre


gennem tårnet kom man ind i den stenlagte gang til stuerne.


– Og, da var nåden der, den ikke ventede nåde.


Og de udskårne trompetere blæste.


Vi vil slå tyrken ihjel.


det tredje var så godt, at enhver kunne kende det.


Der lød latter og hundehyl, der var stor fråsen og sviren.


Vis mig den hurtigste rute til Frederikssund


Vis mig den hurtigste rute til Farum


Se, hvor de sejler!


Det var første gang, jeg hørte det ord brugt af en dreng.


Og den lille gåsepige nikkede til ham fra markleddet.


nu havde jeg Dronningen!


digitale velfærdsløsninger kan hjælpe mange


min moder sad jo hos os, og det troede jeg var nok.


Og det viste sig.


Stikker du mig et par kartofler?


Forældrene boede lige op til hinanden.


Kviksølvet flød ud over kanten på bægeret.


for nu sagde de du til ham, da han skulle være af familien.


Nye Tider, andre Tider!


Vejle er også kendt for sin bro


I den store, gamle, sodede sal brændte midt på stengulvet en stor ild.


Det stak ham i fingrene, han havde jo kaldet det Spøgelset.


– jeg kommer, jeg synger for dig!


dog tiden foran den var dog den allerdejligste, så kraftig og stor.


Søndag skal vi til Stenlille


- Æbletræet skal jeg knække og brække, rykke op med Rod.


de kolde vinde jages bort!


– bare jeg ikke bliver søsyg, for så knækker jeg mig!


Det var efterår, løvet faldt af træerne.


Når Kay hører jeg er her, kommer han straks ud og henter mig!


dog her er du som et helt rosentræ.


Søndag skal vi til Spjald


sagde de begge to.


Se, her blev Baggesen født!


Hver julefest fik de deres gode del af foræringerne.


»Hver flyver paa sit Sæt!


Han er den fornemste og galanteste herre udi riget!


Han var vel ved magt, sommerklædt og med panamahat.


alt så så hjemligt, så dansk ud!


oh, det var ret lange, mørke vinterdage.


sagde den gamle elverpige.


sagde Keiseren, den er pæn!


Ellers kan man ikke tro det i ørknen!


Jo, nattergalen gjorde rigtignok lykke!


Pral var det og pral blev det og så gik jeg i vasken!


Jeg skal bruge hele dagen i Randers


Hvad tror du vel, der venter dig?


Du skulle prøve at tage til Brabrand


Det er lovligt at inddrage viden i vores undervisning.


det kriller mig i bagbenene, som om jeg skulle svømme!


Jeg skal bruge hele dagen i Rødekro


sagde kongedatteren, det ville være højst mærkeligt!


i den lå han og der tænkte han på sin geografilektie.


og måske er vi så optaget af alt det dejlige faglige materiale vi finder


Kay, hvad gør du!


Vis mig den hurtigste rute til Farsø


Og ovre fra det rige hus skinnede lysene og musikken klang.


Turen går i dag til Aulum


Det er meget rigtigt!


men du er et vrøvl, og det er ikke morsomt at omgås dig!


Fra et vindue i Vartov Eventyr


Og det gjorde han


Livets gode feer, alle havde de bragt deres gave til den nyfødte.


De havde aldrig været i Hjortshøj


Ællingen kendte de prægtige dyr og blev betaget af en forunderlig sørgmodighed.


ja den drejede sig nok, men du kom ikke!


Hvem er det? spurgte han.


Da brast den fangne i gråd.


Nej, jeg kan ikke


Medbør for Een er Modbør for en Anden.


og du bliver præsenteret for materialer og værktøjer


Søndag skal vi til Solrød Strand


'Så blev vi gift!


Foran, støttede til ståltrådssnore, voksede i række ganske små pæretræer fra fransk jordbund.


Så det kigger vi på sammen


Hun er på tepotten!


Det er ikke noget at fortælle mig!


nu kan han selv i aften fortælle dig noget mere!


og tænk vel over hvad du går ind til, om du tager mig.


Og fra den tid har jeg været det lykkeligste menneske.


Hvad gør du ved barnet?


Men nu er jeg træt!


hele gaden stod i lysende lue.


Søndag skal vi til Stenløse


De skal ikke slagte dig, så længe jeg ikke bliver vred på dig!


Hvad er det ja, det fik de da snart at vide


Og som de vandrede frem, skreg store fugle fælt fra træernes grene.


hvad ville der blive af.


men det er ikke let at finde ud, når man ikke ved det!


Fattigfolk har altid reden fuld af unger!


Der er friskt vejrdrag på Nørrebæk!


kobbertøjet skinner, bordet er som bonet, vasken er som et nys skuret spækkebræt.


Jeg vil ind i kareten!


Det er et skarn, som ikke finder at vort land er det kønneste!


tømmer lavet af gran kan have god styrke i mange år


Og der blev danset af lille og stor.


Fuglen omflagrer os, hurtig som lyset, dejlig i farve, herlig i sang.


De mødte en haj og en gammel savfisk.


og hvor de gik, lå vindene ganske stille og solen brød frem.


Der ved hele verden hvad jeg har, og jeg ved det ikke!


Hjemkomst og bryllup i dag et år!


Det var dejligt solskinsvejr.


Vis mig den hurtigste rute til Faxe Ladeplads


og se, den dér er jo ganske skæv!


sagde Keiseren, og saa græd han, som et lille Barn.


og de passede og de blev købt.


forbi, forbi, og det bliver alle historier!


Søpindsvin, snegle og orme rørte sig om det.


Korsør – her fødtes du, der gav os.


« sagde den lille Pige, og var ganske utrøstelig!


det gjorde voldsomt ondt.


hør hvor det brummer!


Han er ikke død, som almanakken siger, men formynder for våren, som kommer!


'Kommer han dog ikke!


Og han og konen hørte den igen.


Ingefæren gravedes op ad jorden i store klumper.


Men luftballonerne var ikke opdaget, ikke heller dampskibe og jernbaner.


sagde agenten, men så begyndte troldtøjet, stor forestilling.


Krøbling-Hans kan jo ikke gøre det.


Jeg ved, hvor verdens dejligste rose findes!


Se vejledning der viser denne opgave gennemgået.


På onsdag tager vi afsted til Nørre Alslev


snart blev hendes legeme det med, knap kunne hun flytte sin fod.


sagde Karen, for så kan jeg ikke angre min synd!


jeg blæste dem om Ørerne, det var ikke værd at høre derpaa.


Nej, jeg kan ikke komme til mig selv!


Det var Kundskabens træ, af hvis frugt Adam og Eva havde spist.


»Her har han ikke kunnet finde paa noget Nyt!


men de andre ænder rundt om så på dem og sagde ganske højt.


Bare tag for dig i buffeten, du har betalt.


Der ved stenten så han en mand med en stor gås under armen.


Han havde været meget fremtrædende i timen.


Ja, det har det!


han kom her til sin moders begravelse.


»Lad være med det!


ja lad os saa høre hvad den Næste har at sige!


Nu skulle jeg rigtignok fortælle et eventyr, men jeg kan ingen flere!


det er min egen unge!


der må være yndigt!


'Ja, men først gik vi i skole og lærte noget!


De finder nu også på alting, de småskælme!


Det er alle mine karaktertræk.


Teatret er min skolegang!


Jeg lånte det, jeg læste det og nu meddeler jeg det.


Ja det er grumme meget!


men vi kunne forstaae det!


ved og klynetørv lagde hun på ildstedet.


Se, således går det til i verden!


Her hviler en jomfru af en anden slags!


Og så blev de


Ser du ham ikke komme?


der var ikke én, der var misundelig, – ja det var det utroligste!


de kendte de grå naboer og blev så glade ved at se dem.


Nu tager vi afsted til Nyborg


sagde broder Frederik, Gud ske lov at vi er ud over den!


Det var tid til at skifte forbinding


– de små grønne.


Du kan lade dine elever opleve og arbejde med åbne medier


men der er en værre pine.


Indfaldet blev aldrig glemt, så længe Heinrich var på skolen.


Mellem træerne hænger i snore det lange bræt, det er en gynge.


Krøbling-Hans er dog også til gavn og velsignelse!


Derfor er vi også nødt til at kigge på skolens grundlæggende afhængighed


Det er vigtigt at have en god brandsikring.


I sommerferien er der travlt i diverse byggemarkeder.


Og drengen blev der i huset, og konen lærte ham selv at sy.


Men nu de andre ærter!


- renlighed er en god ting!


Efter sagen i Vanløse har mange ejerforeninger undersøgt deres brandsikring.


vi våger om dagen, sover om natten, og har da vore drømme.


»Saadant Noget skulde Du slet ikke fortælle mig i denne Tid!


Det allerbedste for mig og i jorden


Det var synd og uret!


sagde hun, sæt dig ved ilden at du kan få dine klæder tørret!


Stakkels barn, din brudgoms brudekammer bliver ligkisten, og du bliver en gammel pige.


Hver har del i dem!


Kør mig til Ringsted


men der er flere af den slags!


I foråret stod der en blomstrende vækst, dejlig som ingen anden i skoven.


Jeg river alle dine blomster af, for jeg er i fortvivlelse!


Fra Fyn kan man tage Lillebæltsbroen over til Jylland


»Du skulde dog engang besøge dine Forældre, lille Inger!


Men nattergalen takkede, den havde allerede fået belønning nok.


Fleksibilitet bliver tit anset som godt, men for meget går ud over strukturen.


det er en dejlig alder!


flyve kunne den ikke, den var bundet fast til masten.


Hvepse er nogle aggressive sataner.


nu var den forbi, og træet var forbi og historien med.


bilen kørte på nedslidte vinterdæk


Det var en manøvre!


Derom talte de igen om aftnen, hvor Krøbling-Hans lå med eventyrbogen.


Vis mig den hurtigste rute til Faaborg


Det er en sød røst den lille unge har!


Storken gav hende Tag over sig til hendes Død!


Der ligger mere af den!


Billederne var noget dårligt skrammel, og alt på sin rette plads!


For ti år siden var det hele meget anderledes.


Toget stopper ikke længere i Lejre


Jeg er den klogeste i havet.


min egen Hjalmar, du søde!


sagde han, hun har fået lidt over tørsten.


Det er dog dejligt om vinteren!


sagde hun, og saa stillede alle Hofdamerne sig for og han kyssede da.


Spænderne var af højrødt læder.


og væk er hun!


hvor det dog er kønt!


Rav er den dejligste røgelse.


Ja i min tid kommer nok ikke Holger Danske!


han skulle gå på fornøjelse med dem, han var jo et ungt blod.


Ingen har dog en skønnere skik, end vi grækere!


Vi er nødt til at elske


Og hver sommerdag gentog sig samme dans, samme tale, svar og hensoven.


Det var en påsat brand, men brandsikringen var god og den tog ikke fat.


Mødet rummer derfor en afsluttende diskussion og en række konklusioner


Jeg skal bruge hele dagen i Rødding


Han er for stor!


sagde den ene til den anden, det kalder man det nye år!


Der gik år og der gik år.


De blev så bange for mig!


Nej, det er frøerne!


jeg kunne ikke tale, men han tog hendes hånd og sagde.


Skovkragen, der nu var blevet gift, fulgte med de første tre mil.


Men Kay, lille Kay!


han sled sig gennem sine lektier


Turen går i dag til Assens


Gud, hvor det dog var et vejr, og hvor gaden så ud!


Det var tid til at rejse til Skanderborg


Der er to semestre på et år.


Det er ligesom den skulle gælde os.


Kom godt hjem!


Og hun afleverede sine papirer og tog moppen på armen.


Der var noget i kattens ansigt, som om den ville sige til fuglen.


Kun hun og Else vidste det.


er man ung, er man lyriker!


jeg elsker hende også!


Det var i det tidlige forår.


Og når kommer de? spurgte den ene datter.


«« Og saa slog hun Takt.


En bøfsandwich er en burger med løg og masser brun sovs.


De glædede sig til at opleve København


På den tid var det, at den nye kongevej blev åbnet.


Og det gjorde den.


sagde hun, men det var ikke lille Amalie, hun synger den.


Og kukkeren sang og lærken slog, det var det dejlige forår.


Åbne licenser er et redskab som enhver kan benytte.


Det har kålen godt af!


For at kunne afgøre om indholdet må bruges


Jeg skal bruge hele dagen i Rønne


sagde spækhøkeren, jeg gav en gammel kone nogle kaffebønner for den.


Braknæse og flæskeryg var hans udvortes.


Sig miav, når madammen kommer!


de talte om roser og om tobak.


Nu har vi blomster!


Jeg har strengt opfyldt alle bud!


sagde stoppenålen, bare jeg ikke bliver borte!


hun saae ud som en ynkelig Dværg med Frø-Hoved og Svømmehud mellem Fingrene.


hun alene havde ikke set moppens grav.


Nu kom der en havkat.


Bare katten ville tage dig, dit fæle spektakel!


Forgyldning forgår,men svinelæder består


Oh, hvad giver jeg ikke for at komme til mit barn!


sagde den gamle konge, men jeg går nu sådan altid og tænker mit!


Men det er så dejligt at flyde på vandet!


Min kæreste laver en fantastisk hjemmerørt mayonnaise.


nej, hvor frøkenen er fin!


- hvor ser du sølle ud!


Hvor han må have været skrækkeligt ene!


Christine gik med døden i sig.


Mange ting, som vi ikke ved at nævne, kom i gryden.


jeg har ikke kunnet tåle det!


Der duftede så sødt, og pigerne svandt i skoven.


lad mig hellere gå i krig og miste arme og ben!


Se dog til, det kan gå over!


jeg har ikke siden i morges fået vådt eller tørt!


sagde gartneren ganske fornøjet.


min arm slog jeg om hendes liv og sagde.


Ja, se det er tre historier, tre blade på én stilk.


ikke et menneske var at se i hele gaden hvor han gik.


Og hvad rart der er ved sådan en rød klat, ved jeg ikke!


sagde den lille kokkepige.


Brylluppet var nu bestemt, og aftnen forud blev hele byen illumineret.


Han, som alle unge mandfolk, så efter ældre piger.


nej, vi vil flytte ud ved grusgraven og spadsere i kålhaven!


Det kommer an på vind og vejr!


sagde hun til Maren, alt vil jeg også sige dig, når drengen sover!


sæt lydstyrken op til det maksimale


det lød ganske nyt og yndeligt for den lille skrubtudse.


svarede de, og til sidst troede den lille Gerda det ikke heller.


Han var nu mere glubende i sine tanker, og det er altid mandfolkene.


Ide og Anna Dorthea gik hver ved hans Side.


men det gør lige meget.


han skar gyseligt ansigt, Søren græd og bønfaldt den lille Marie.


Måløv er en overset perle


Jeg blev virkelig saa bevæget.


De så den danske kyst, Vestjyllands hvide sandklitter.


ja, see kun paa mig!


Huset var fyldt med skimmelsvamp


»Suppe paa en Pølsepind.


Nå, hvad har hun gjort og udrettet dernede?


Underligt nok, ja der er meget underligt.


Men han var allerede død.


der klang bedstemoders strikkevise.


Den umådelig lange, tynde slange er måske den vidunderligste fisk i havet.


Ja, ja, således går det


hvor De kan strække ben!


Ja, den kristnes gengældelse!


den stakkels stork stod ganske forknyt midt imellem dem.


Mellem denne lærer og Heinrich opstod der et venskab, der holdt sig skoletiden igennem.


Det er simpelthen løgn


- De kan ikke, men det kommer nok!


Jeg så hvad der fulgte!


men heller ikke mere!


og så vred hun sine små bitte hænder.


jeg skal synge om de lykkelige, og om dem, som lider!


der handler om spejlet og stumperne.


jeg tror ikke at ædelstenen kan lyse bedre!


Der var slet ingen fornøjelse ved den tur.


og så fløj hun.


kun Tante Malle forstod den ikke.


Ja lad hende komme til ham!


Spille klaver kan hun, synge kan hun.


Og han fandt huset, som han søgte, og kom de mange trapper op


sagde hun, men der er så meget vrøvl og misundelse!


– det stakkels grimme dyr!


Han var rundhåndet med komplimenterne.


Det går ikke, Deres nåde!


Du er blevet ligesom en fin dame!


Det duftede kraftigt af ingefær.


- jeg kommer engang.


sagde konen, jeg gad bare vide, hvorfor vi ikke tør løfte låget.


jeg kunne æde dig!


' så går den just over i noget meget højere og bedre.


han læste det lige ud af kattens ansigt.


men før du går, må jeg have mine briller og mit hørerør!


Ude i skoven stod der sådant et nydeligt grantræ.


Og ser jeg så mit fædreland,jeg kæresten gav ordet


Det var noget råt, elegancen manglede!


Men også i denne søvn kom en drøm, eller hvad det nu var.


Hun flyver der, hvor de sværmer tættest!


Håret blev tyndt og gråt.


Jeg smager tit på kagedejen, inden den bliver bagt.


Jeg vil høre den, jeg kender!


Det er en afart!


Turen går i dag til Albertslund


Du, som ser på mig med de strenge sæbevandsøjne.


Og de gik sammen ind på en dansebod.


og så døde han, det var også noget!


Jeg sover altid med kniv!


Herregårdsfruen gav hende medhold, nikkede venligt og klappede Maren på kinden.


'Må jeg så blive bekranset!


Ja så skal du ikke have mening, når fornuftige folk taler!


Skal udgives under samme licens som dette indhold.


Der findes flere realkreditinstitutter i landet.


De sejlede til Læsø


Og der blev læst højt af brevet selv de Biblens ord.


Tjenerne kom ind for at se til deres døde kejser.


Det var yndigt at høre oldefar fortælle derom, høre fra hans ungdomsdage.


jeg hørte det godt!


i den ene her hang skind og huder, rå og barkede.


Kun lidt rejsetøj førte han med, det var så besværligt i varmen.


flyve ville hun dog.


Ene og viljedvask levede derinde sølle Rasmus, som de kaldte ham.


Ugedagene ville også engang slå sig løs, komme sammen og holde gilde.


Hvad skal vi nu have for i nat? spurgte Hjalmar.


Uden du har lyst til at tælle kirker!


men det gør det ikke.


men nu bor jeg, som jeg var flyttet ud på landet.


Men de har da også råd til det, og de har fornøjelse deraf!


'Ja,' sagde den gamle kone, 'det husker jeg godt!


Tror I at han er død og borte?


Giv fru Hansen tyve milligram morfin


« sagde hun, »jeg udbeder mig hende til en Erindring om Besøget her!


Der faldt buketten, hvori den dejlige rose sad som ædelsten.


hun var jo i en kristen skole.


og så var han død, kunne aldrig gro.


Den første flamme førte ham ind i et snævert mørkt fængsel.


Hvem der dog kunne tegne og male!


Jeg drikker altid et stort glas vand inden sengetid.


Jeg har mit ved Selvtænkning.


jeg synes, at jeg lugter den.


Det er den dejligste husar-uniform!


Hun blev gift med en franskmand.


Omdømmet er også belysning.


Har du været i Grindsted


det var tre gamle fra spurvereden og så en lille en af familien.


Licensaftalerne har vi stadig, men de gælder fortsat kun for kopimaskinen.


det kan jeg aldrig overleve!


hun er dukke fra i fjor.


Men den ville ikke tøve lidt.


Der stod fine hyacinter under glasklokker, og der stod store bomstærke pæoner.


De havde opstillet en vagtpost ved muren.


Det dér er prægtigt!


Du skulle prøve at tage til Bredsten


Se, hvor hun danser med sin unge!


»Ja, det er Deres Ulykke!


jeg har glemt mine nøgler


han går stærkere til end vinden, han bringer aldrig tilbage hvad han tog!


Se derfra har vi de våde fødder, sagde den gamle.


Kærlighedsbilledbog, det var en udødelig digtning.


han hverken klinede eller støttede den.


der var et liv og en sandhed deri, som måtte tiltale enhver.


Nu har de Ende paa det.


Ja men jeg vil ikke bøje mig!


bilen kørte ikke på nedslidte vinterdæk


Bro, bro, brille, klokken er slået elve!


de ord de klukkede kluk i kluk.


Jo, jeg kommer til Ægypten, for jeg er så lykkelig!


sagde ungerne, og trak hovederne dybt ned i reden.


sagde prinsessen, han er meget ulykkelig.


Kromandens søn havde været hjemme på besøg.


Hvem var den lykkeligste? Eventyr


Visen er aldrig ude!


»Jeg sad Nummer een og tyve fra den gamle Musekonge.


nu løser jeg dig, fru Mette Mogens!


Man spalter vandet til ilt og brint, som opsamles.


Hvad vil du spurgte smeden


Du beskriver dit hus, så man ser det!


Manden havde aldrig været i Holte


– Det blev så klart inden i den.


Et godt humør Eventyr


Da kom i haven to cigarrygende herrer.


Der sker så meget stort og godt


Når man bygger raketter, skal man bruge mange forskellige kemiske forbindelser.


Bare rolig, der er reeksamen næste semester.


Hun vidste da også, hvor Rasmus var, det læste hun i kaffegrumset.


den skønneste og uskyldigste pige er Anastasia, søsteren, hun skal vie os sammen!


ja nu flyver vi!


»Naturligviis, Du er min Dronning!


Hunden var i snor


Hvor bliver du inspireret, når du fx skal lave en plakat?


Internettet giver os alle mulighed for at bidrage med en viden


Solen brændte foroven, og sandet stegte forneden.


sagde stoppenålen, jeg er for fin!


når man er noget, bliver man altid til noget.


sagde moderen, hør bare efter mig, det er vigtigere!


Han talte om hvad han havde læst, og hvad han særlig var inde i.


snefnuggene fyger, dækker hulvej og hus, den åbne mark og de lukkede gader.


en million, en milliard, en billion


det hænder med roser.


Det er vintertid, vinden skarp som et dværgesmedet sværd.


Der var sorg og savn i huset.


han krøb hen i krogen mellem væggen og marmormonumentet og faldt i søvn.


Suppe på en pølsepind Eventyr


Den evige venskabspagt var sluttet.


Hejsa, der er guldtoppen!


I det samme var der en, som tog mig om livet -!


Det kunne nu ikke være anderledes.


der lå så meget opskrevet i hans bordskuffe.


det gør så jordisk.


Det lader du mig om, gamle!


En gammel greve af landets ældste slægt blev urokket på sin hædersplads.


De andre høns var af samme mening, og så gik de.


Der sad på linnedet to frøer.


Det var samlet i en stor klump.


Vi skal arbejde sammen om at gennemføre undervisningen.


den stod mere og mere tankefuld.


Vandet bruste i dybet, skyerne lå under ham.


hans tro har du ikke.


Hvordan er du kommet ind her?


Som borgmester har man en borgmesterkæde på.


sagde han, for han var sådan en god digter.


Bøj dit hoved, som vi!


Dødt, ja der fløi et par sommerfugle om hinanden, i leeg eller strid


Babyalarmen ville ikke stoppe med at bippe.


og de holdt så overordentlig af mig.


Det er et ungt menneske!


Manden havde aldrig været i Hvidovre


Han kan rigtignok fortælle!


Nu har den ikke blomst mere!


Jeg er ikke skabt til at ligge syg og så kom jeg mig.


Handlingsplanen er ikke klar og tydelig.


Kom og besøg mig i aften efter arbejde


Han var forresten drejer af profession og drejede især paraplyskafter og paraplyringe.


det var så ynkeligt.


bad han, jeg fik intet, slet intet!


Forlanger du ikke andet, sagde hun, det giver jeg dig med glæde!


De havde aldrig været i Hjallerup


tænkte tællelyset, det glemmer jeg aldrig, og det ser jeg vist aldrig mere!


Nu kan du have det så godt, du sommergæk!


min hemmelighed er hans, min lykke er hans!


jeg gad æde dig!


Og der stod tårer i den gamle piges øjne.


Det var Christine fra Sejshede.


det var første Gang, at der var Een som sagde.


Den brolagte gade går nu hen over gamle prebens og hans hustrus hvilested


Ja, det er yndigt at leve!


Og tar hun mig ikke, så tar jeg hende alligevel


Og derfor holdt vi så meget af Tante.


sagde Klods-Hans og brødrene lo af ham og red af sted.


se den om du kan!


Så megen lykke drømte jeg ikke om, da jeg var den grimme ælling!


Du kan tro, at det er et kalkunæg!


hun ville være konge, det blev hun.


Hendes ansigt lyste, hendes øjne var som to stjerner.


Og kongen selv kom i sin mismod ud i skoven til stedet.


Vi skal beherske vores cykel hvis vi vil cykle.


Jeg bliver ganske varm!


syg og lidende nåede han sit hjem.


Nu begyndte der et Spil!


- Oh, vil du ikke føre mig ind på slottet!


I det store frikvarter, så vi ham stå sammen med de andre lærere.


Rubidium er et grundstof, som reagerer nemt med andre molekyler.


sagde den stakkels kone og slap straks begge blomsterne.


Jeg holder på min ært!


En verden med tusindvis af kreative og gavmilde ildsjæle


sagde Stine og kastede det i gryden.


Han ejede både dyre højttalere og hovedtelefoner.


Nu gjorde det ikke ondt mere, men det var der.


Alle har vi syndet!


vi forlover os straks og holder bryllup.


Tak og velsignelse, du dejlige dyr!


De har det meget behageligt!


Er det at få varme kartofler lige så meget!


'Nu er de ude!


Nej, så ved jeg noget bedre


Og så var den borte


hun talte om sin ungdoms ven, om forlovelsen i skoven.


De har dog ikke vor grønkål!


Det har det måske også været.


Jeg vil ret fornøje mig i al min herlighed.


Det er der ingen som tror


Når hjertets kanariefugl begynder at skrige op, så putter fornuften fingrene i ørene


ovenover skinner den dejligste stjerne!


Bild dig noget ind!


Schweizeren stod i silke og fløjl med stor sølvbeslagen stok


Dem skal vi høre til vinter!


Jeg kender den ikke, den er ikke optaget i systemet


Hvor den Fugl minder mig om salig Keiserindens Spilledaase, sagde en gammel Cavaleer.


det er det samme.


Hun var kommet rent bort fra vej og sti


En ussel hest trak kærren, hvori hun sad


Hviskede mange, men de vovede ikke højt at sige det


Men det kan Vorherre!


Østerud til verdens ende


Himlen er enormt blå i dag


ja, saa blev der Meget at straffe!


den gamle student fra Upsala!


Og den skønneste dame tog en af roserne, lagde den ved sit bryst


For ib var der i nødden kun den sorte muld


Nu kom den anden broder.


Nu kan du fortælle


De var jo de blegrøde fine rosenblade


rundt om flad mark, og langt er der til skoven.


Forresten var mennesket særdeles fint klædt på, det måtte være en fornem mand


Det kan ikke hjælpe at genere sig


Jeg troer han er gal


Ensomt var der i huset, fattigere blev der herinde.


'Havde hun vidst min kærlighed, så havde hun nok holdt noget længere!


Du er blevet ligesom en fin dame


Nå, de siger ikke noget om det


kødsiden vendte ud, den var fuld af rødt og grønt.


Efter hendes død var der nok omtrent fem hundrede rigsdaler.


Det er ganske forskrækkeligt


Det var for eksempel ham, der gjorde en religionstime morsom,.


Må jeg ingen hest få


Blev der sagt, hun er overanstrengt af arbejde og vågen


Nu skal De også se min lille ørentvist!


sagde hun, men er det at fryse!


Og der gik uger og der gik dage


Men nattergalen er dog det allerbedste!


Mjødkarret kom ind i Hallen, Baalet blev tændt og Heste bleve slagtede.


Deres lange smukke hår flagrede ikke længere i blæsten, det var afskåret


jeg fik dem alle i behold.


De kommer aldrig mere til Beeren-Eiland!


Det kunne Else ikke holde ud at høre.


Hjertesorg eventyret eventyr af hans christian andersen h


Jeg har været overordentlig lykkelig!


vognene rumlede med de pyntede balgæster, musikken klang.


Så er man gammel, selv om humøret er ungt.


Her hviler en enkefrue, der havde svanesang i munden, og uglegalde i hjertet


Du skal ikke ringe igen!


men jeg lover Dem, jeg skal aldrig glemme Dem!


En stor by er det


den stod som nystøbt udenpå, og med hygge og bekvemmelighed indeni.


råbte hun ganske højt.


Hun har sendt den lille herop, og nu er den anbragt


Det må være kedeligt at stå på trappen, jeg går hellere indenfor!


Saa bliver jeg dog der paa hjemmets grund


Men sådan er nu verden


det må jeg have!


I morgenstunden var det onde vejr forbi


Anthons fader var død, fremmede boede i fædrehuset


her ned sank lille Inger.


Europa set i otte dage


– og straks fløj der en and hen og bed den i nakken.


I fuld stads stod hun og Ib var i de daglige, gamle klæder.


Den skal du føle og finde dig i


Til sidst havde han berejst alle lande, uden de vildes land.


Peter kunne langt fra måle sig med mig i sprog.


Der sejler en træsko


Valdemar Daae stod alvorlig og tankefuld, en lille Stund.


vi tog da om bord.


Fanden ved nok, hvorledes han skal tage de folk!


Tak og velsignelse selv!


Ja du skulle gøre gavn


Bare vi havde den gamle bedstefader klinket


Men ikke et ord blev sagt


Jeg bliver siddende, så længe denne vind blæser, det smager mig!


sagde træet, det er jo i denne vinter, jeg er kommet fra skoven!


og jeg løsnede Baandet, lod den flagre bort - hjem til Faderen.


gentog han, ja hver nat kommer han, hyler og kvæler mig.


Da var jeg enogtyve år


Hvad skal jeg så nede i træet spurgte soldaten


Der var så dejligt ude på landet.


Det er jo en dejlig mand, du får


Det er egentligt en historie i to dele, vi her kommer med.


Hvad har du nu fundet!


Dette svar var justitsråden nok, titlen svarede her til dragten


sagde moderen, han gør jo ingen noget!


Jeg er jo ikke kristnet!


Danse gjorde hun og danse måtte hun, lige ud i den mørke skov.


Hun så ret anselig ud, idet hun rettede sin ryg.


Og der var ordentlig vinter ude på landet


Du skulle ikke se så meget på mig


De brød ud i blomst


Jeg siger dig, hun duede!


Op til denne var endnu en rest af gårdens oprindelige gamle have.


Ja der er kommet en ny!


Ingen har dog en skønnere skik, end vi grækere


Jeg trænger til sol og varme


Hvorfor fik han guldsko?


Æbletræet skal jeg knække og brække, rykke op med rod


Hun fryser ihjel, om hun ikke er det, uhuh


jo han fik rigtignok følgeskab!


Det var nedskrevet det hele, havde han sagt, flaben!


sagde skyggen, og du går i arrest!


den strunkeste af dem alle gik levende om herinde, hun kaldtes Mette Mogens.


Nu lød melodier fra det første bal, en menuet og molinaski.


Sig mig, hvem du omgås, så skal jeg sige dig, hvem du er


Sara vågede, plejede, arbejdede, mild og from, en velsignelse i det fattige hus.


Er dine tanker endnu til mig - ja evig og altid


det lille fartøj med årer var mærke for, at her lå byen Århus.


Nu var det nok bedst at komme hjem


der må have været noget i vandet, for mig var det vist ikke!


De vises sten Eventyr


Det er et fornemt sted, men her er ikke meget at æde.


Moppen havde hun sat på gulvet, mens hun skrev, og han knurrede


Men han har jo ikke noget på, råbte til sidst hele folket


Og der gik åringer, – ikke mange, men lange, syntes Ib.


Ja det var vanskeligt at hitte på


Tillader de nu, jeg galer


Mellem biblens blade lå det gemt


Men Margrethe svarede slet ikke.


Her ned sank lille inger


Men hvorledes var overgangen hvor levede man og hvorledes i himlen deroppe


men man lærer ikke Noget, der kan bringe Suppe af en Pølsepind.


Det havde jeg aldrig troet


Nu kan der rigtignok blive bestilt noget!


Det er en mageløs plantepragt


Nej det er dog alt for galt


Hvor det må være en stor fornøjelse


Lad være at komme mig så nær!


Sandheden er ikke altid behagelig, men Sandheden er det Høieste!


Bussen er aflyst


dueslaget faldt sammen, og stæren byggede der.


De var ganske glade ved at kunne sige.


Naa, det er godt!


Sent var det på efteråret, med regn og rusk.


Hans fribrev stod skrevet der med skinnende isstykker.


»I vor Rede ved Vildmosen!


og alle hoffolkene skændte og mente, at nattergalen var et højst utaknemmeligt dyr.


Ib tændte en svovlstik


og den fremmede drejede sig og skyggen drejede sig også.


hun havde Reisning og Kneisning, var som Moderen skjør af Stilk.


Men Døden er jo den dejligste Ole Lukøje!


og bliv aldrig du en drukkenbolt, men det bliver du nok!


Og hen over marken kom en hel skare børn.


Tårerne rullede ned over hendes kinder


Hvor har du fået hende?


Det er ganske morsomt at have sådanne lystige naboer


Siden, da emil fik kald ved assens, blev vi gift


Du har ingen ting at bestille, derfor kommer de nykker over dig!


Du er tidligt på den


sagde nissen, slik væk!


og så sad den rank og havde mange tanker.


Jeg finder nu ingenting kjønt her


Da kom der i det samme to små drenge ud af haven


Han var jo det gode hoved!


lad os blive ved at være interessante for os selv!


Hvor længe vi var fangne, det ved jeg ikke


Hvor du er frisk og skær


bladene faldt af træerne.


I de forunderligste skikkelser viste de sig og glimrede som diamanter


der lå de, for de var tunge i livet.


Du har løst vor tunge!


Er det mig selv, jeg seer i det dybe vand


Vor jord drejede sig i den tynde luft, by syntes tæt ved by


Der kommer du aldrig ind


Har I vundet en ambe i lotteriet?


Min gamle stakkels bedstemoder!


Så kommer han frem og slår så det høres i alle verdens lande


Ja hun havde jo rigtignok haft tøfler på, da hun kom hjemme fra


Og hvad var dyret hos mig!


Da han vel var borte, kaldte min madmoder mig ind for sig


Stor, alvorlig og mørk var den hele natur rundt om


« sagde Storkemoder, »det giver kun Ungerne Lyster, som ikke kunne tilfredsstilles!


Alle skikkelser sås mere eller mindre formummede


Læs det højt, at jeg kan høre om De forstår min skrift.


Jeg var selv inde at se det!


den enes kjortel var rød, den andens var blå, den tredjes ganske hvid.


sagde polypperne, så ses den ting måske bedre, om så behøves.


Det kan ikke forslå


Hans stivhed og stridighed gik en dag ud over moderens nye silkekjole.


Og det var lidt bedre med vaskekonen.


Og hvem var min fader? ja, det kommer nu ikke humøret ved!


Det er løjerligt fordelt!


Peiter, Peter og Peer Eventyr


De føiter for meget


smelte i Gulddigelen, og der kommer dog ikke Guld.


hun veed jo ikke, hvad hun gjør.


lød en stemme tæt ved, det var barnets gode engel.


Vorherre lader din bedste drøm blive opfyldt


Først var jeg poet, nu en lærke


Nej lad være med det!


Hvad skal jeg da gøre for at komme i levebrød ved poesien?


det var også en dejlig aften, vejret stille og klart.


Den er noget tynd!


Kejserens hest fik guldsko.


Men ovenfor blomstrer nye roser, ovenfor synger nattergalen, og orglet spiller


De skulle have lidt nyt


fruen på gården havde rost og købt dem.


Det er en pige med anlæg


Jeg har det fra gårdskarlen.


og så fløj de.


man kunne for hver dag se, at den tog til.


sagde han, om jeg så skal gå til verdens ende!


- Men derved var han noget.


Og træet, der altid voksede, fornam at dets rødder løsnede sig fra jorden.


Det er et dejligt træ!


Der er måde med


Lad ikke mit barn blive en kristen!


Verden gik sin gang og knud sin


Peter var den, der for lange tider havde gjort ham umulig i skolen?


Jeg kan ikke holde det ud!


flyv, flyv, om du kan!


Der har du et lys til, min lille ven!


Det er noget kedeligt noget


sagde den unge mand, nu hører jeg ikke mere!


Kisserup, navnet gør ikke til sagen, var søskendebarn og i besøg hos gartnerens.


De fattige små, hvor lykkeligt de leger


sagde Grøftegraverens Kone, Du er tyk og fed!


Det er meget agtværdigt tænkt


Men seminaristen sad hos madammen og talte med madammen.


Det kan Larsen godt lide!


Hundrede stærke ørne spændtes foran skibet, og således fløj han nu mod solen


sagde det i alle møblerne.


Man skulle tro, han var hugget ud af træ, så stille stod han


Sneen lå endnu, der frøs is på vandet hver evige nat


Hendes perle må til, for at kransen kan bindes sammen


Præsten talte, en salme blev sunget.


Der kan hun da ikke blive liggende


Det du tror der er din lykke!


Der ligger den endnu


Venskab, men heller ikke mere!


nu er vi lige ved ham!


Og hvad her er stillet op


Dig vil jeg selv have til kone!


De kommer måske fra mistbænken!


Da åbnede sig Himmeriges port og englen førte den gamle kone ind.


Og høns og kyllinger trådte ind på møddingen, hanen kom med ryttertrin


han bestilte nok ikke meget, men holdt mange helligdage!


Det har jeg luret mig til og nu har jeg luret igen.


Og det knugede mig og tyngede mig


Og manden, som læste i bogen, vendte bladet


Det er to triller, som ikke er gode at stå på


Den tredje var en lille sort en


Den sorte muld var ham det bedste


Der fløj en svane hen over det rullende hav.


Så tier jeg, højstærede forening,jeg skylder dem at have deres mening


Menneskene kalder det slags.


Nu skal du just se fornøjet ud!


Det er en yndig tanke af dig


Skarnbassen eventyret eventyr af hans christian andersen h


Underligt suser den ned i skorstenen og ind i kaminen


Nu var den skipper og skulle ud at sejle


den regnes til det overnaturlige, ved jeg, og dog er jeg meget naturlig.


Det var grueligt at høre, og han sagde det så vist.


Hun drømte så sødt, og mens hun drømte, svandt livet bort


det er ligesom om man lå i en våd grøft!


Jeg hører ikke godt, jeg er syg i dag.


Og den røde klokkeblomst


Den lille pige hed Karen.


Hvis du var en fisk, hvilken fisk ville du så gerne være?


Ja, jeg skal sige kejseren, at det behager mig særdeles


– Jeg sidder tålmodig og stille!


Jeg skal lære dig versemål!


Du fortæller godt, min dreng!


Sådan har jeg aldrig før tænkt eller følt


Hvad var der sket? Hvad der sker så tit.


om dagen sov han ved snedronningens fødder.


Hvor han kommer, får man at høre hvad en trompeter er


Metalsvinet lå ubevægeligt, og det friske væld sprudlede fra munden


Det kommer ikke dig ved


Vi har endnu magten!


hver af dem blinkede som et par øjne, så milde, så klare.


Den foragtede blomst var en hel profet ved denne lejlighed.


men man måtte jo først belæres af ham, og det var så fornøjeligt.


der stod en bistade ud for døren, meget nyttig!


og skrabe tre gange med det venstre ben.


Jo det gør jeg rigtignok


Er det at føjte om!


Det halve hof var med


De kom med røgelse og kostbarheder.


livet er det dejligste eventyr!


nå, hvor hun skal smage!


Det lærer man ikke af at stå på loftet, selv i tyve år


nu er verden digtet ud, hvad skal jeg kunne digte ind!


Goddag, - mange tak


Der er ikke noget udenfor!


I hver boble så han lagt et fremtidssyn, skinnende, glimrende.


der lærer de visdom.


Det kunne jeg have sagt bedre


Månen skinnede dejligt klart


Men så må du lade dig kalde skygge af alle og enhver


Han var højbåren født og han blev højbåren begravet!


Det er en dårlig trøst!


Det var østenvinden, han var klædt som en kineser


Vesterport lukkes klokken tolv!


Alt er så fornøjeligt


Nu skal jeg leve!


Sandheden holdt verden sammen


Tepotten lå besvimet på gulvet, det kogende vand løb ud af den.


Lad være med det


Det vil du aldrig glemme!


Og luften bar talen ud, vidt om.


sagde moderen, sidde som mit barn!


Ærlige folk var det ægtepar, de havde ikke bedraget lygten for en dråbe


Gadedrengene stod på tæerne, råbte hurra og peb i fingrene


svarede Østenvinden, men nu skal vi snart komme der.


Nej, den er ikke!


Nu skal studenten få!


Hvad er det jeg siger!


da kunne hun ikke lade være, hun måtte spørge.


det var en stor velsignelse, der i ord var givet de papirer.


vi rider til herregården, hvor vi var i fjor!


Om kun selv for dette legems ulidelige smerter


Hvad jeg havde udtænkt, det er just det rigtige!


Jeg er manden for det utroligste!


To piger kom ind, den ene havde to kulører i huen


Se nu på disse kinesere


Det var ingen fornøjelse


Den enkelte rejsende kommer frem som en hel karavane


Hvor har du fået ham ud!


Men hvad er dog det for noget!


Her er en familiebegravelse


Det er nok at give skæppen fuld


en tyk, våd tåge, så tæt og tung, indhyllede alt.


Men de naboer der, sådan en hel rosenbusk op ad muren, sætter fugtighed


Et fattigt lig bringes ud af porten, det standser karavanen


I galop kom i det samme to heste, de skulle vandes


Hvor jeg mindes hver plet og dens hellige, dybe ensomhed!


Her står jeg endnu!


Han havde søgt for længe, og det skal man ikke.


sagde den lille Marie.


de andre småpiger tog eksempel af hende, sølle Rasmus!


Hvilket billede? – Griffenfeldt, en dansk Prometheus, lænket til Munkholms klippeø.


Det er det, som skal hjælpe jer frem i verden


men pas vel på den lille pige!


Den sang om sig og sin familie.


det susede i gran og i birk.


Der var det dejligste smør, det fineste brød


Her kommer altid to og to


I den blev hun stille og ligesom eftertænksom, lod sig kalde og føre


Opofrelse, udholdenhed, alt, som for min egen sjæl, rummer jeg for ham


det er så sørgeligt!


Men han har jo ikke noget på, sagde et lille barn


Nu synger den for os herinde


Da Frederik kom hjem med sin unge kone og hørte det, sagde han.


Engang var hun forlovet, det var med en fattig karl.


Ugen efter var den syge første gang oppe i over en time


Du er selv en isbjørn


Et lille stykke endnu løb de, så faldt christine og græd


Det er det yndigste jeg har set!


Jeg har det fra gårdskarlen


Da rejste sig en storm


Med den rige gårdmand!


Ja kragen er død!


Stjernerne kan ikke tages ned og poleres


Tror, tror hvert evige ord!


det er her i skoven!


jeg må tænke på de døde piger!


foden ud ad, hold dig rank


Det er os så forundt


Han troede, han så bedre end de andre.


Jeg fryser ihjel, jeg bliver til bare is


Nu var han allerede så nær derved, at han ikke kunne standse


Her boede, men dog kun i sommertiden, et rigt, højadeligt herskab.


Johanne, træskomandens datter, var ikke borte.


Men glad ved den blev Hans.


Det er jo blevet efterår!


Men kom vel nok tilbage? Ja, når og hvor?


Tøvejret tog til, snemanden tog af


»Hvad er dog det!


hvor meget har du dér?


Det var en stor tanke, men stor tidsel kan nok have stor tanke.


Det var en hel fornøjelse!


støvlerne var varme, hun beholdt dem på.


Jeg bliver siddende her, så længe den vind blæser.


Og under skilderiet hang bag glas en buket visne blomster


Solen skinnede ind af vinduerne til ham, da han vågnede styrket og sund.


Hvem vil købe huder


så vidt driver intet menneske det.


Min hemmelighed er hans, min lykke er hans


det var ikke fru Mette Mogens'.


men lidt efter kom igen hans venlige smil og da de ord.


det var det grove i embedet, sagde han.


Sneen fløj i fygende hvirvel gennem gader og stræder


Og havfruen sukkede dybt, græde kunne hun ikke


De skulle pilles lidt, da så de ikke anderledes ud, end vi andre.


Du er jo bleg som hø


sagde han ved hver boble, der løsnede sig og fløj.


Og så gik ællingen.


Men nu vil vi være lystige


Folk kunne se, de havde travlt med at få kejserens nye klæder færdige


Og så blev grenen stolt, og det var jo ganske menneskeligt


Og der kommer det


sagde skarnbassen, da den havde spurgt tre gange uden at få svar.


sagde stoppenålen, nu bliver jeg dog søsyg!


den lægger runer under vor tunge, vi kender vort hjemland.


Og træet stod stille og tankefuld den hele nat.


– men så gik hun på bal og så begyndte hun at danse.


Den hele dag er så lang og aftnen er endnu længere!


Vil du se til at komme ud af stuen!


Hørren stod i blomster.


Din sandhed er løgn


Så han har set hvordan fællesskabets energi kan gøre visionen til virkelighed.


men, moder, jeg skal ikke bedrøve dig i din grav!


du kan ikke hitte på, og dog vil du være digter til påske!


til sidst kunne ingen mere se, at det var bogstaver.


Og hvorfor forlod du hende sagde snemanden


- Når det bare ikke er løgn!


de små hoveder kunne umuligt bære den snak.


'Ja jeg har det nu på en anden måde!


Men jeg kan ikke tåle det


Mon jeg er blevet til for at gå denne strålende vej? jublede træet.


Efter et øjeblik vil din film være færdig.


Nu først ved jeg rigtigt, hvad der står i mig


Han havde bestået sit svendestykke, var en køn, men spinkel karl.


Men derom er det man skal læse siden


sagde den gamle elverpige, som holdt hus.


og så hoppede han ind i stuen.


nu hørte de en stærk råben – de stod stille og lyttede.


Østenvinden og søndenvinden, mener du!


Det er den yderste dag, den hellige store forvandlings dag


Spurgte værtinden, og trak justitsråden i ærmet


Den ligger på bordet, eller du kan scanne mærket her til højre.


Nu hang de på hædersplads.


Det gik raskere og raskere lige ind i den næste gade.


der springer man frit om i de store skinnende dale!


Aldrig før havde den fornemmet sin verden så stor.


Jeg har i sinde at forlove mig


Lad sneen ligge varmende hen over den unge sæd


Har du pas spurgte rotten


Han kender ikke hvad jeg kalder savn


Knud er rent ude af det fordi jeg rejser!


De er så linde i læderet


alt sammen simpelt og naturligt!


Jeg gjorde mig lang op ad muren, det kilder så dejligt i ryggen


Røgmanden dansede så ganske alene, og det var ikke så dårligt


Nikke godmorgen til sommeren, det bliver en livsalig tid


just fordi han ikke kunne få hende, derfor tog kærligheden til.


Se så langt kom vi!


Men det gør lige meget


Og det kom ind i haven, op på gården og ind i salen.


Ja hævnes vil vi


Det var noget ganske overordentligt


'Ja, just i dag er det guldbryllupsdagen!


Og det var tante Mille.


hu, hvor der var isnende koldt, men det varede dog ikke længe.


Jeg traf en karavane


Du har bestemt selv engang set det


Det kan de ikke svare på


Han tror, at man kan bevæge sig fremad ved damp


Og Rasmus fulgte sin moders råd.


Ja det er en anden sag


for han går på hosesokker, han lukker ganske sagte døren op og fut!


»Ja hvorledes laver man den!


Den kommer ikke os ved!


det var, som om sengen blev et helt fartøj for fulde sejl.


Jeg er en moder, sagde hun.


I europa er meget at se


Evigt, ak hvor langt


Så begyndte nattergalen at synge.


Vil menneskene dig ilde, husk af historien om josef


Og ællingen sad i krogen og var i dårligt humør.


Aldrig har jeg været ude i sådant et vejr


I dag er Wikipedia blot ét af mange eksempler


En panserskjorte var alt færdig, nu begyndte hun på den næste


Jeg vidste ikke at det var dine


Byens adelige jomfruer sang og førte bruden frem, ridderskabet sang og fulgte brudgommen.


Det fortalte alt sammen i vor tid degnen.


sagde Maren, aldrig glemmer jeg, hvor mild I og jer mand var!


Jo vist har den gade bygget ham hans hus


I Europa er meget at se!


Hvor kan du tale således


Hvad kan dog ikke et menneske falde på!


Det tænkte slet ikke på, hvor mange øjne, der søgte det


Der kom virkelig forandring i vejret


sagde poeten, så ville jeg selv være med at sprætte den op!


Det var han også, sagde han.


Det har ingen maler formået, selv de allerstørste i de gamle tider.


Vi er forhindret i at cykle


Fra ordet tro gik håbets bro til alkærligheden i det uendelige


Det må være en dejlig bevidsthed at glæde så mange, som de gør


Der var et stort vokslys, det vidste nok hvad det var.


Jeg jager dem over øerne, i det dybe hav


Kort sagt så bliver du klædt på til at kunne tage imod internettets tilbud


Det allerbedste for mig – og i jorden!


Vort bal kan måle sig med kongens!


Nu får du ikke flere kys!


deroppe kan man da ikke løbe på!


Ja her holdt manuskriptet op.


Når man sover, er man undskyldt!


I morgenstunden faldt sneen, den fygede hen over hans fødder, han sov


Hvad mon han vil med det


Den nye herregårdsmand var ikke højadelig, men dog en meget stadselig mand.


Og så nikkede de så underligt med hovedet


Det står alt sammen her i denne bog!


hør bare ikke efter, så gør det ikke noget!


Er De lykkelig? spurgte han.


Vi har brug for fortsat at kunne inddrage viden, erfaringer og virkelighed i undervisningen


Dette ord kendte jeg nemlig.


Her er frøer og græshopper


Her sidder jeg på kejserens livhest


Nu tør man nok ikke mere sige sin mening


Skal vi ikke flyve ned og hugge deres øjne ud? sagde ungerne.


Den bedste fugl har vi dog!


I vort kød, i vor onde natur, bor intet godt!


det stak mig i hjertet!


Han så ind i den.


Soya kommer fra soyabønnen og er fermenteret.


og det var jo ganske rimeligt, han havde lyst til det.


Får jeg et eventyr? spurgte drengen.


Køn var hun ikke.


blomsterne skinnede slet ikke, men stod meget godt, som altid.


Så mødte han en amme med et lille barn.


Glæd dig ved mig!


Børn og børnebørn kan være døde før den viser sig igen!


En dag hørte jeg, der blev sagt, at den fortjente en bedre potte.


Med fire store unger.


Jeg husker hans ansigt endnu.


han havde en dag forsét sig, skulle straffes, ride på træhesten.


'Alt på sin rette plads!


Hvem stemte du på til borgmesterposten?


Eventyrbogen fik han ikke med, den ville forældrene beholde til minde.


ja han kunne hugge, jeg kan kun snitte!


Herregud, det er Preben Svanes og hans hustrus gravsten!


Det var aften, han gik på den åbne landevej, det begyndte at fryse.


Viden giver udvikling omkring sig.


De har altid siddet og set over til forgemakket.


Jo, hun var rigtignok glad ved at se sin barndoms ven!


hvordan vi klæder vores elever på til at kunne det samme.


Vandet når kun midt op om hjulene.


Nej, det er ikke af det slags!


Dér gik i det store, vildsomme København Ib fra skoven ved Sejshede.


sagde den ældste af fem brødre, jeg vil være til nytte i verden.


Sæt dig på min ryg i morgen, så skal jeg tage dig med.


Vor herre velsigne dig her på jord,en engel du er fra hans rige


Vi går nok dødens vej til Paradisets have!


Han er et forkælet barn!


Man er tit af så fornem familie, at man ikke tør vide det!


sagde Frederik, og du er med, du har givet til monumentet for ham!


den er en levende by, den har dampskib og postvogn.


tog er offentlig transport


Ja, så kan du ikke blive digter til påske!


Forsendelsen var forsinket i en uge


Her er dejligt i efteråret!


Men der var mere styrke i den, end den selv vidste.


Vinduerne sad så højt oppe og glassene var røde, blå og gule.


den kunne tage sig godt ud i tøjr ved vor vandpyt!


der stod et maleri.


den hældede sine friske grene med de mange roser hen over en grav.


du lærer ikke at hitte på.


Soya kan bruges til proteinpulver


muldvarpen lugtede ikke havvand, så langt den kunne rode.


Fra den aften begyndte et slags nærmere bekendtskab mellem Lotte-Lene og kammerrådens.


Viden kan samle sig i enorme mængder


Der bygges i disse år meget nybyggeri i København.


Nej, hvor jeg har lykken med mig!


Jeg fik en lys ide!


Og der gik åringer, ikke mange, men lange, syntes ib


lege og springe skulle han også.


Hvor skal du hen!


siv og rør svajede til alle sider.


sagde søen, lad os to hellere se at blive enige!


Luk dine blomster og bøj dine blade!


han skulle have varme servietter og kamillete.


Hun dansede lidt for tæt.


Jeg skulle til reeksamen, da jeg havde dumpet den foregående.


den var noget for moder at samle skrællinger til!


Giv mig bare midlerne!


Computeren var langsom, og det gjorde hende sindsyg!


Wasabi kommer fra Japan og er grønt


Jo jeg tror, jeg tror, sagde han, velsignede hr.


Hun rejste sagtens til Lapland, for der er altid sne og is!


ikke på teatrene, men inde i skoven.


Kort sagt så handler bogen om problembarnet ophavsretten.


høre ham gale, det er musik!


Også nærmere vor tid blev set mægtige svaner flyve ud fra reden.


Jeg har aldrig sagt hende det!


den kostede slet ingen penge.


Skillinger i bordskuffen og obligationer i pengeskabet.


- Jo, jeg så ham, men han så ikke mig!


hvori det hele eller dele af dette indhold optræder.


Damer klædte med smag og uden smag.


De havde en nybygget shelterplads i haven.


Jeg bliver og bøgerne løber omkring!


lille var hun og ganske grumset.


det er det glædelige.


I galop, i galop gik det.


de var ham lidt for beske.


Vil du vide det?


Man kan køre stærkt på motorvejen.


Mægtigere end alle disse afmalede og i marmor hugne fornemmelser!


sagde det ærlige, gamle favnemål.


Det er en kærlighed, stærkere end den til min moder og til dig


Her er, hvad jeg fik holdt tilbage.


det skulle komme i trykken, når han var død og borte, før ikke.


Ja, nu glemmer du os vel ikke ganske!


Peer besluttede aldrig at gifte sig!


sagde den unge mand, historie på historie!


tænkte den lille skrubtudse.


Oh hvor jeg godt kunne lide den norske troldgubbe!


fra menneskehedens pande ville den stråle til faderens hus.


Jeg ved nok, hvor den er!


Nu er tiderne ændret.


Lavsfanen vajede udenfor og svende og læredrenge råbte.


Rensdyret sprang højt af glæde.


Der ligger en babyalarm i barnevognen.


Og det var i skoven ved Gudenå, nær Sejshede.


bær det hellere bort!


Til kirkegården blev hun bragt, de fattiges kirkegård.


ja man kunne ordentlig fryse, når man tænkte derpå.


Hun rejste sig, hendes beslutning var taget, drømmen måtte virkeliggøres.


Inde i bondehuset boede to unge studenter.


En uge er gået.


Nej, hvor jeg er lykkelig!


I er søde alle tre!


og så sang den igen med sin søde, velsignede stemme.


Det kunne Peer aldrig have udført eller hengivet sig til.


Det er nok gået 'seeren' dårligt!


og du vil spænde!


fællesskaber kan ofte udrette store ting


han var ansat ved noget stort i København, ved et kontor.


Pas på med at gå barfodet her, der er mange glasskår.


Nej, det var hendes selv, fru Tandpine!


og så græd hønen Jeg har også rejst!


De bliver inviteret til elverhøj, og det i nat!


Hos os var det endnu efterårsdage, det tænkte de på deroppe.


Der lå en stor sølvskilling med indskrift.


De talte også om ædelstenen!


De strør brødkrummer ud, også for deres fornøjelse, og vi har da føden!


Fuglen synger for onde og for gode!


sagde tidsler og nælder.


Det blev holdt med stort gilde i tre dage.


Men brødrene red ganske stille forud.


Rotterne æder dem levende op!


Tårne og tage lå dybt nede, menneskene var så bittesmå at se.


det fryser meget strengere end før!


Drengen kiggede på huset.


De skinner så hvide på ham her i sengen.


sagde han i spøg efter herremanden og trak hende op på det tørre.


Jeg fik til afsked ligesom et gloende sylestik op i kæbebenet.


Er her ingen naboer eller nogen, jeg kan kalde på!


og spurvene kom derop.


og så dukkede sælhunden.


Og dukkerne forstod visen, lille Amalie forstod den, studenten forstod den.


det var papegøjen fra fugleskydningen i Præstø.


og folk så derhen, og blev ganske højtidelige.


Og hvad kan den næste datter? spurgte troldgubben.


Det er ligesom glasklokker!


Og Kay har dog fået prinsessen!


sagde fingrene og så klemte de hende om livet.


Hvor jeg lider af længsel!


Manden havde aldrig været i Hvide Sande


men det er det samme!


og på gamle tider!


Men det er superb!


De havde aldrig været i Holbæk


Inde i bondehuset boede to unge folk.


Det var tid til at rejse til Silkeborg


Du brænder Dig selv op!


Det var tid til at rejse til Skive


han skal have den, for jeg ved at han er så skrækkelig ene.


Oh, gid at det var dommedag!


de gik også hånd i hånd.


der var vist liv i ægget.


De havde ikke styr på situationen, og myndighederne indførte derfor udgangsforbud.


Under palmerne kommer kameler, rigt ladte med indigo og andre kostelige skatte.


Ja, det pikkede inden for skallen.


Vi er nok til ikke at tåle den!


til summen af al menneskelig viden


Bliver jeg kun ikke støbt om!


sagde hun, min kundskabskilde, derfra har jeg min opfriskede bibelhistorier.


det var det store, milelange telegraftov, menneskene sænkede mellem Europa og Amerika.


og medens de gik, bandt hun en buket af markens grønt.


jeg har rørt ved den, jeg vil nu tage lidt fastere.


Det er lykkeligt at høre til en slægt, som har udmærket sig!


De kommer om tolv minutter til Hellerup


Det var så grueligt koldt.


De tog ingen fanger.


Ja, men det er jo velsignet!


Månen skinnede ind på gulvet.


Ja men hvad tror du det er? spurgte Krible-Krable.


Manden havde aldrig været i Hvalsø


naturligvis ville han have sig en net lille en af blomsterne.


hun vidste hvorledes rimene føjer sig.


Glæd dig for om lidt kommer vi til Kerteminde


I bagklogskabens lys var det ikke den bedste ide.


der lå den gemt, men ikke glemt af Vorherre.


det var ham ikke muligt at finde ud, til hvilken klasse den hørte.


Hvem tager kødet med til grillen?


Mod aften nåede den et fattigt lille bondehus.


uret gik ikke ganske rigtigt, men hele byen rettede sig dog derefter.


Men før at vi kan gå ombord må vi kende dette regelsæt.


og der er lunt og lyst, der er rent og nydeligt.


Min computer brød sammen, lige inden jeg fik afleveret min opgave


gå efter det, måske kan du kende dit barns.


Her er kommet en ny fisk, som ikke skal tåles.


Det kan jeg ikke!


Rose, Lilie og den blege Hyazint.


De er nok førstedanserinde!


lige ud ad landevejen!


Maribo er en overset perle


Vi er jo unge folk!


Kan hjertets flamme dø i bålets flammer?


Da bad den fattige sjæl, konen fra digehuset, for ham.


hun så ud, og sagde.


Lotte-Lene bandt sørgeflor om kammerrådens hat.


mit ungdomssind min lykke!


Sådan kan du kildeangive værker, der benytter åbne licenser.


under lås og lukke skal det gale hoved!


to breve var vekslet mellem Ib og Christine.


Jeg har oplevet det grueligste, der kan opleves!


det var noget ganske overordentligt.


Det gik ikke i år!


Jeg blev den mest begunstigede!


Der kommer Rasmus ind til velstand!


i forhold til den måde vi håndterer viden på i skolen.


Skal vi nu lege mennesker, det er jo altid noget!


lad den ligge for hvad den er.


Han fløj i en ildkåbe, sagde den anden.


Den ægte problemløsning kan kun klares med handlinger.


og det var det også.


Oh, hvorfor brød dog Eva af Kundskabens træ!


Det var da en mægtig tale!


hele selskabet ville tale med mig, og publikum med.


lille Rasmus kunne regnes for en halv.


bukser hvide, kjole blå


Ja, men det er jo mageløst!


hun klarede for mig afstanden i ånd og sandhed imellem ham og mig.


Nu gik mange tider, den ene sagde til den anden.


Men jeg var der syvogtredve gange!


den brød sig kun om sig selv og slet ikke om Tællelyset.


Du er jo tante Mille.


så kunne man få den hele verden til sig!


Det er en stor mangel, ikke at kunne goutere det morsomme


Udstyret havde kontrær vind eller ingen vind.


hun holdt på det, på sig selv og Vorherre.


sagde rosen, idet lugekonen tog den.


For ham er der ikke tale om en utopi, men om en virkelighed


Det gør lige godt!


Her er dejligt i våren!


han slog med sine spidse albuer til kammeraten, og denne vendte sig søvnig.


Dejlige Sorø omkranset af skove!


Hvor kommer du fra? spurgte hans moder.


han skulle være bud et sted, det skulle være et meget indbringende embede.


og det blev værre og værre.


der var så meget at lære og vide.


og jeg vil også nok trives og komme op og ud i solskinnet!


Det afvises, at klager har haft urimelige arbejdsvilkår.


Roser skal ikke kunne tåle røgen, de skifter farve, bliver grønne.


sagde natravnen og fløj af sted for at invitere.


og Østenvinden bredte sine store vinger ud.


Du holder kun af fremmed land!


sagde skipperen og spurgte studenten, som ville med, om hans navn.


"Men hvorfor er du straks gået herop til os igen," spurgte store Claus.


Nu er der sådan en galop og venden op og ned på alt


"Det kan De jo."


Et russisk bad kunne være godt.


Jeg bor hos en stille familie


Jeg tror, jeg vil tage en droske!


Jesus holder en central tale


Det har det ikke på den led


strengen sidder ganske stram!


Se den om du kan


Nu får vi nok snart besøg!


Han gik endnu en lille nattetur op og ned


Just den morgen havde vorherre kaldt ham


svanerne satte sig nær ved hende og slog med deres store, hvide vinger.


du er ældre på gården end jeg, kender du dem?


"Tror De? -Ja vist."


hvor han er blevet let at bære!


sagde de alle sammen.


Et par mennesker, i tidsalderens dragt, gik ham forbi.


Nej, lad os nu være mennesker!"


Herskabet gav ham den


Se, det var en rigtig historie!


Minks, ilderes og fritters miljø skal beriges med passende stimuli til beskæftigelse.


Han var taget iforvejen.


her boede skrubtudsen med sin søn.


hvad har du i din pose? spurgte bonden igen.


"Han siger," sagde lille Claus.


De holdt stille ved et lille hus


sagde den lille fugl, hans ene vinge var knækket.


Værtens Søn kom hjem.


Ethvert lig er udødelighedens sfinks.


Drengen så det, og dog kom de kun græspletten rundt


Det faldt jeg på.


allerede den første dag kunne de godt mærke det.


Du beskriver dit hus, så man ser det


Derved sparer jeg jo næsten en halv mil.


Ja, det var, i grunden, ganske morsomme tider


Hun græd ved at se, hvor elendig rasmus var


går søen stærk så sprøjter vandet højt over os.


Regionsrådet yder tilskud til behandling hos fysioterapeut efter lægehenvisning


Husets lille datter stod tæt ved, og da hun hørte de ord


Hele ugen igennem måtte lille Claus pløje for store Claus.


Dig har jeg jaget fra mit land og rige


Det så just dejligt ud.


De har sultet den


Men det er nu det samme.


Oh det er for min hestehud, jeg solgte den i aftes!


Det var et lille barn fra balletten, der også trængte til mad


Det var han også.


I morgen skal du hænges.


Det er så let, som spindelvæv!


Søde lille Claus, jeg vil give dig en hel skæppe penge.


hun ser ud ligesom et menneske!


men lige ved bredden var det sumpet og mudret.


Den store søslange er det, omtalt længst forud i sange og sagn


I særlige tilfælde kan fødestedet angives som et større geografisk område


Dine brødre kan frelses!


Men strømmen blev stærkere og stærkere!


Nu skal du just se fornøjet ud


Jeg har kysset dem til live


selv gik han bort, han blev ikke kaldet!


Bedre kunne der ikke være


Dette gælder dog ikke ved navneændringer


Dette er ikke for meget forlangt.


De råbte mig heller ikke op.


Hun kommer om et øjeblik.


Vi behøver den ikke


Han mangler emotionel kontrol og er apatisk.


Nede på bunden gik og kørte de lige ud fra søen.


Ja knirke gjorde de


Og kay har dog fået prinsessen


Det er skjult og gemt, men det er ikke glemt af vorherre


Det gik ikke i år, lille larsen


En patient, der er tvangsfikseret med bælte, skal have fast vagt.


Mange år er gået siden


De gik noget.


Vi har kendt hinanden fra små


Altid bevarede hun sit gode humør, aldrig sagde hun som manden


Og de gamle svaner nejede for den


Kan jeg da slet intet gøre, for at vinde en evig sjæl!


Det var kønne ord


Nej, det var hendes selv, fru tandpine


han greb i lommen til sine papirer.


Fattig var han, fattigere nu end johanne


Han fortæller dig det som et eventyr


Om dagen sov han ved snedronningens fødder


Hvor det må koste


Nu er jeg ved mit blad


Men den var heller ikke at få på apoteket.


Det var to store, trekantede tagstensbrokker, han havde til øjne.


Alle klokker i kirketårnet ringede til kirke.


Jeg holder det ikke ud!


Slægt havde hun dog


Du skal have at sidde og ligge på, når du bliver muldvarpens kone!


Ja, det skal vi nok få at vide!


"Hun er slet ikke til at få at se!"


Ja, men han er for stor og for aparte


sagde hun, men har du mod og udholdenhed.


Han kastede sækken med den gamle kvægdriver ud i vandet.


Bladet med hende svømmede længere og længere bort.


Og nissen pustede til ilden, der blussede og brændte


Månen skinnede ind på gulvet


Varigheden for hvert vejanlæg vil være op til fem måneder.


"Lad dog bare være med de klynketoner," sagde papegøjen.


De klukker og klager, som hørte man langt borte fra klokkeklang


"Nej" sagde heksen.


Vorherre vil ikke slå hånden af mig!


I er her dog vel alle sammen


Konsekvenserne begrænses blandt andet ved at der etableres erstatningsvandhuller.


flyvende vidt, vidt, vidt!


Nu får vi forår, storken er kommet


Han drømte om Ellinor uafladeligt.


Ja, det er historien om gartneren og herskabet


Så gik hun hjem og lagde sig, og hunden kom også igen med prinsessen.


Patientrådgiveren har ret til fri og uhindret personlig, skriftlig og telefonisk forbindelse med patienten.


Kendskab til faren for kulilteforgiftning


Men kragen spurgte den lille gerda


Og det er jo i sidste instans målet.


Charlot blev siddende og rørte sig ikke.


Røverne sad rundt om ilden, sang og drak, og røverkællingen slog kolbøtter


Og han hørte efter med spids mund og lange øren


Ansøgning om midlertidigt erstatningskørekort indleveres til kommunen


Mente pigebarnet, og deri havde hun ret


Da de nu hørte manden kom, blev de så forskrækkede.


sagde han til sidst vredt, og vendte dem ryggen.


ja så var han såmænd ikke for denne verden!


En Herre kom hen imod dem.


Lad os nu være mennesker.


hvem vil købe huder!


Og alt det havde agent fab den frækhed at ville bilde moster ind


Der kom virkelig forandring i vejret.


Det var ganske morsomt det!


Der sidder jo et godt eksemplar af en skrubtudse


Det står alt sammen her i denne bog


Hvorfor græder du spurgte han


Min plads er i lysekrone eller sølvstage


Skab dig ikke, barn


Du har vist brug for en opstrammer


Der var rødtjørn og hvidtjørn, der var sjældne blomster, selv uden for drivhuset


Tror i, det er hele verden


Moster ville ud, de foran hende smækkede i angst og ubetænksomhed døren i


Fra hvilken perron kører toget?


Og det blev værre og værre


jeg kan ikke kende Østergade igen!


sagde han, lo ganske højt og løb sin vej.


Det gav skillinger, det gav dalere


men når så foråret luftede, så blev der travlt.


Skal jeg slet ikke med, slet ikke gøre noget


"Jørgen, sagde Batty nede fra."


Lad os føle os for


Oh det var en ulykke!


Ballonen blev fyldt, den bovnede og kunne næppe holdes, så vild var den


En verden i opbrud – hvor efterlader det Danmark?


Det var, som om han skulle dø


Tilbageholdelse kan kun ske, hvis mindre indgribende foranstaltninger er utilstrækkelige


' nej lad os nu være mennesker!


begge drengene løb ved siden og klappede i hænderne.


Skal tankens jakobsstige gå itu?


Nej, lad os nu være mennesker!


Så mange, i ikke kender


Ja, så skal de have tak


Nej, sagde jeg, aldeles ingen


Jo, det var noget


"De her, sagde hun."


og det klang for tinsoldatens øre.


De kan ikke både være kloge og have uendeligt liv


Skrædderkonen blev i det gamle hus og fortsatte professionen


Tilbageholdelse og tilbageførsel kan alene ske, såfremt patienten befinder sig på sygehusets område


Han, som gjorde kunstværket, han skal være min ægtemand og herre


Den specifikke version er ubetydelig


Det giver noget fint


"Kom ned derfra, du skræmmer fuglene!"


Der stod en række lige fra byens port til slottet


Fortjenesten blev dårlig, klæderne blev dårlige


Jeg vred mig jo selv fra dem


Broen tillader kun passage for vandlevende dyr.


der ligger et lige så skønt land, som dette, hin side søen.


Politiet kan i ganske særlige tilfælde dispensere fra tidsfristen


Det var ret, oldefar


Foreligger der ingen overenskomst herom, fastsætter sundheds- og ældreministeren de nærmere regler


Vil i nu se, i kan sove og drømme


Hun har ingen følehorn!" sagde den anden.


nej, det var forskrækkeligt!


Hun flyver der, hvor de sværmer tættest


Dum er jeg ikke!


Det kan der ikke laves om på.


"Oh, det er en troldmand!" sagde lille Claus.


Jeg venter grumme meget af den!


Det var fra dig


Det var kun et øjeblik og det blev kulsort nat omkring ham.


Folket må dømme hende!


Loppen sad på prinsessens hånd og så til


I er vist en meget lærd mand, monsieur!


Kromanden havde så mange, mange penge.


Hvor langt er der til tankstationen?


"Det må du ikke sige," sagde store Claus


Du lille dreng, hold dig fast, thi nu løber jeg!


Charlot gik op og spillede for Dirigenten.


Storken tager uden vrag den første, han ser


Franz vaskede op i sin Krog.


Grøden havde svømmet i smør og fløde


væddemål gør de, nu skal du høre!


men jeg kan ikke tåle det!


Hos dem har vi det yndeligste navn


Moderen ville vente år og dag


Vent til min tid kommer!


Den fjerde lille, ja han var skumpelskud


Shakespeares stormen kaldte han forbandet tøj


derfor må vi altid ved solnedgang passe på at have hvile for foden.


ja, jeg skal sige kejseren, at det behager mig særdeles!


Hun kom aldrig igen